ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

12 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 205/7950/25
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/274/26

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Зеляк Ю.Г.

учасники справи:
орган державної виконавчої служби: Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
боржник: ОСОБА_1 
стягувач: Акціонерне товариство ”Сенс Банк”,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова у складі судді Ченцової С.М. від 22 вересня 2025 року, місце постановлення ухвали - м. Чернігів, у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: Акціонерне товариство ”Сенс-Банк”,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, зазначивши заінтересованою особою - Акціонерне товариство ”Сенс Банк”, в якій просила: визнати протиправною бездіяльність Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа у виконавчому проваджені ВП №5539346; зобов`язати Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна боржника - ОСОБА_1 , який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника в рамках виконавчих проваджень №32379310 та №32378902 від 12.03.2012 року. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначала, що у 2008 році між ОСОБА_1 та ПАТ ”Альфа-Банк” було укладено кредитний Договір, цільовим призначенням якого була купівля транспортного засобу. У 2010 році у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором, укладеним із ПАТ ”Альфа-Банк”, у зв`язку з чим, банк звернувся із заявою до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації ”Всеукраїнський фінансовий союз” про стягнення заборгованості за кредитним договором, в сумі 363 513 грн. 97 копійок. ПАТ ”Альфа-Банк” звернулось до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації ”Всеукраїнський фінансовий союз” по справі №2128-5/56/11. Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чєчелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно божника ОСОБА_1 було відкрито виконавчі провадження: 1) виконавче провадження №32379310 від 12.03.2012 року - відкрито на підставі виконавчого листа №6-5291/11, виданого 21.12.2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” боргу у розмірі 363 513 грн. 97 коп. 25.03.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність у боржника майна); 2) виконавче провадження №323278902 від 12.03.2012 року - відкрито на підставі виконавчого листа №6-5291/11, виданого 21.12.2011 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” судового збору у розмірі 8 грн. 50 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. 25.03.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність у боржника майна). ОСОБА_1 вказувала, що між нею та ПАТ ”Альфа-Банк” всі права та обов`язки за кредитним договором були припинені, шляхом звернення стягнення на рухоме майно, а саме, на транспортний засіб, після чого банк визнав відсутність заборгованості за кредитним договором. За доводами ОСОБА_1 , у 2024 році вона звернулась до нотаріуса, з метою вступу у спадщину, але отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із наявним арештом, накладеним Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса). 28.11.2024 року Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чєчелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Мунтян Т.В. була надана відповідь на її заяву, в якій державна виконавча служба зазначила, що п.4 статті 59 Закону України ”Про виконавче провадження” передбачені вичерпні підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, і відповідно, у випадку ОСОБА_1 , арешт може бути знятий виключно за рішенням суду. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії. 

Оскаржуваною ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.09.2025 року, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Зобов`язано Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна, невизначеного майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою б/н державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2010 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень №10338247 та №10388115.

В апеляційній скарзі Другий Правобережний ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.09.2025 року у справі №205/7950/25 та ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.09.2025 року є незаконною і необґрунтованою, а також такою, що постановлена судом із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги стверджують, що законодавцем чітко передбачено два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, зокрема, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій); а також у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав. Тобто, законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження та у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків. Повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону України ”Про виконавче провадження” №1404-VIII). Апелянт вказує, що як свідчать матеріали справи, у виконавчому провадженні №44127539 постановою державного виконавця від 25.12.2018 року, виконавчий документ було повернуто стягувачу, на підставі п.5 ч.1 статті 37 Закону України ”Про виконавче провадження” (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання або місцезнаходження боржника). Боржником не було надано до суду належних і допустимих доказів сплати основного боргу, витрат виконавчого провадження та виконавчого збору у виконавчих провадженнях №32379310, №32378902. Як вбачається із Витягу зі спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження у виконавчому провадженні №32379310, розмір заборгованості за виконавчим документом становив 363 513,97 грн.; у виконавчому провадженні №32378902, розмір заборгованості за виконавчим документом становив 38,50 грн. Апелянт звертає увагу, що відповідно до ч.1 статті 40 Закону України ”Про виконавче провадження”, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Також, відповідно до ч.4 статті 59 Закону України ”Про виконавче провадження”, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 статті 47 Закону України ”Про виконавче провадження” (в редакції станом на дату вчинення процесуальної дії), не передбачає обов`язку зняття арешту з майна боржника, у зв`язку з чим, правильним є висновок про відсутність підстав, визначених Законом України ”Про виконавче провадження”, для зобов`язання державного виконавця зняти арешт, накладений на майно заявника, як боржника у виконавчому провадженні, до виконання останнім покладених на нього зобов`язань зі сплати виконавчого збору. У зв`язку з цим, як зазначають доводи апеляційної скарги, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 , і зняття арешту з майна боржника. За доводами апелянта, судом першої інстанції було неправильно застосовано положення п.2 ч.1 статті 34 Закону України ”Про виконавче провадження” (в редакції на момент вчинення процесуальних дій), ч.1 статті 40, ч.4 статті 59 Закону України ”Про виконавче провадження” (поточної редакції).

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.126-129) ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а обгрунтовану ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.09.2025 року - залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.11.2011 року було задоволено заяву ПАТ ”Альфа-Банк”, і видано Товариству виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації ”Всеукраїнський фінансовий союз” від 15.06.2010 року у справі №2128-5/56/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ”Альфа-Банк” заборгованості за кредитним договором у сумі 363 513 грн. 97 коп. та судових витрат, а саме, витрат по сплаті третейського збору в сумі 100 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ”Альфа-Банк” судові витрати в розмірі 38 грн. 50 коп. (а.с.26).

Відповідно до інформації Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чєчелівському та Новокодацькому районах у місті Дніпра Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.11.2024 року (а.с.5-5,зворот), перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), спецрозділу та архівних виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження:
- ВП №21788116 з примусового виконання виконавчого листа №2у-218 від 02.10.2009 року, виданого Шахтарським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” боргу у розмірі 111 775 грн. 35 коп. Державним виконавцем 24.11.2010 року, на підставі п.4 ч.1 статті 49 Закону України ”Про виконавче провадження” (скасування рішення, яке підлягало виконанню) була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (в редакції, чинній на момент прийняття рішення);
- ВП №32379310 з примусового виконання виконавчого листа №6-5291/11 від 21.12.2011 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” боргу у розмірі 363 513 грн. 97 коп. Державним виконавцем 25.03.2013 року, на підставі п.2 ч.1 статті 47 Закону України ”Про виконавче провадження” (відсутність у боржника майна), була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (в редакції, чинній на момент прийняття рішення);
- ВП №32378902 з примусового виконання виконавчого листа №6-529/11 від 21.12.2014 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” судового збору у розмірі 8,50 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн. Державним виконавцем 25.03.2013 року, на підставі п.2 ч.1 статті 47 Закону України ”Про виконавче провадження” (відсутність у боржника майна), була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (в редакції, чинній на момент прийняття рішення). 

Як встановлено в ході судового розгляду даної справи, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, 28.07.2025 року представником АТ ’’Сенс Банк’’ було вчинено відповідну заяву та повідомлено суд першої інстанції про те, що АТ ’’Альфа-Банк’’ (після зміни найменування АТ ’’Сенс Банк’’), було відступлено право вимоги по кредитному договору №490057434 від 18.02.2008 року - ТОВ ”Фінансова компанія ”Довіра та Гарантія”, згідно договору факторингу №2016-3АБ/ДГ від 26.09.2016 року, укладеного між ПАТ ”Альфа-Банк” та ТОВ ”Фінансова компанія ”Довіра та Гарантія” (а.с.34). 

У матеріалах даної цивільної справи міститься копія договору факторингу №2016-3АБ/ДГ від 26.09.2016 року, укладеного між ПАТ ’’Альфа- Банк’’ (клієнт) та ТОВ ’’Фінансова компанія ’’Довіра та Гарантія’’ (фактор), а також Додаток до вказаного договору факторингу, відповідно до яких, ПАТ ’’Альфа-Банк’’ було відступлено право вимоги ТОВ ’’Фінансова компанія ’’Довіра та Гарантія’’, за кредитними договорами, в тому числі, і по кредитному договору №490057434 від 18.02.2008 року, укладеному із ОСОБА_1 (а.с.37-40). 

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.68-70), на земельну ділянку з кадастровим номером 12223811100:01:001:0794, площею 5,535 га, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, Бузівська сільська рада; земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:08:366:0022, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, загальною площею 56,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_1 , було накладено арешти на підставі постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.10.2010 року за номером №б/н, зареєстровано 07.10.2010 року за реєстраційним номером обтяження 10338247 реєстратором Дніпропетровською філією ДП ”Інформаційний центр” Міністерства юстиції України, та на підставі постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.10.2010 року за номером №б/н, зареєстровано 20.10.2010 року за реєстраційним номером обтяження 10388115 реєстратором Дніпропетровською філією ДП ”Інформаційний центр” Міністерства юстиції України. 

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 22.09.2025 року, частково задовольняючи вимоги скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з тих обставин, що як встановлено в судовому засіданні, відомості про перебування у виконавчій службі відкритих виконавчих проваджень, боржником в яких є ОСОБА_1 , а стягувачем - ПАТ ”Альфа-Банк”, відсутні. Доказів на підтвердження переривання строку пред`явлення до виконання вказаного виконавчого документа матеріали справи не містять. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що існування арешту майна ОСОБА_1 наразі не направлено на виконання рішення суду, а лише створює обмеження у вільному володінні майном. Судом першої інстанції зазначено у оскаржуваній ухвалі від 22.09.2025 року, що внаслідок арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , вона перебуває у ситуації, в якій до неї на невизначений термін застосовано обмеження права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна, невизначеного майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою б/н державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2010 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень №10338247 та №10388115.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, ухвала від 22.09.29025 року судом першої інстанції постановлена без додержання вимог норм процесуального права. 

Відповідно до приписів статті 447-1 ЦПК України, яка регламентує право на звернення із скаргою до суду, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із ч.1 статті 450 ЦПК України, яка регулює розгляд скарги, скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, ОСОБА_1 стягувачем зазначала Акціонерне товариство ”Сенс-Банк” (а.с.1-3), і вказана юридична особа приймала участь у розгляді даної справи в суді першої інстанції. 

При цьому, як встановлено в ході судового розгляду даної справи, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, 28.07.2025 року представником АТ ’’Сенс Банк’’ було вчинено відповідну заяву та повідомлено суд першої інстанції про те, що АТ ’’Альфа-Банк’’ (після зміни найменування АТ ’’Сенс Банк’’), було відступлено право вимоги по кредитному договору №490057434 від 18.02.2008 року - ТОВ ”Фінансова компанія ”Довіра та Гарантія”, згідно договору факторингу №2016-3АБ/ДГ від 26.09.2016 року, укладеного між ПАТ ”Альфа-Банк” та ТОВ ”Фінансова компанія ”Довіра та Гарантія” (а.с.34). 

У матеріалах даної цивільної справи міститься копія договору факторингу №2016-3АБ/ДГ від 26.09.2016 року, укладеного між ПАТ ’’Альфа-Банк’’ (клієнт) та ТОВ ’’Фінансова компанія ’’Довіра та Гарантія’’ (фактор), а також Додаток до вказаного договору факторингу, відповідно до яких, ПАТ ’’Альфа-Банк’’ було відступлено право вимоги ТОВ ’’Фінансова компанія ’’Довіра та Гарантія’’, за кредитними договорами, в тому числі, і по кредитному договору №490057434 від 18.02.2008 року, укладеному із ОСОБА_1 (а.с.37-40).

Приймаючи до уваги наведене вище, суд першої інстанції при розгляді даної справи не прийняв до уваги документально підтверджені обставини справи, а саме, що ТОВ ”Фінансова компанія ”Довіра та Гарантія”, у контексті укладеного між ПАТ ’’Альфа-Банк’’ (клієнт) та ТОВ ’’Фінансова компанія ’’Довіра та Гарантія’’ (фактор), договору факторингу №2016-3АБ/ДГ від 26.09.2016 року, набуло статусу кредитора ОСОБА_1 по кредитному договору №490057434 від 18.02.2008 року. Тобто, належним стягувачем у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, є ТОВ ”Фінансова компанія ”Довіра та Гарантія”. 

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що розгляд судом першої інстанції скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, відбувся за участю неналежного стягувача, що суперечить приписам ч.1 статті 450 ЦПК України, яка регулює розгляд скарги. Фактично суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, яка не була залучена до участі у справі. При цьому, вказане порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду та ухвалення нового судового рішення, оскільки суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі.

За наявності встановлення апеляційним судом обставин незалучення відповідної особи до участі у розгляді даної справи, в якості належного стягувача, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, інші доводи апеляційної скарги Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не впливають на необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 22.09.2025 року. 

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, необхідно зазначити, що залучення до участі у даній справі відповідної особи у якості належного стягувача, на стадії апеляційного перегляду справи, проведено бути не може, оскільки відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - необхідно задовольнити, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.09.2025 року - скасувати. При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: Акціонерне товариство ”Сенс Банк”.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.1, п.4 ч.1 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 451 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити. 

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2025 року, скасувати.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: Акціонерне товариство ”Сенс Банк”.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: