СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року Справа № 480/9649/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9649/25 за позовом ОСОБА_1 до Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 3-я особа: старший державний виконавець Передера Ганна Володимирівна про визнання дій протиправними та скасування постанови, 
У С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 3-я особа: старший державний виконавець Передера Ганна Володимирівна, в якій просить суд:
- визнати дії старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Передери Ганни Володимирівни щодо стягнення подвійного розміру штрафу в сумі 40 800,00 грн у виконавчому провадженні № 79537146 - протиправними;
- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 79537146 від 18.12.2025.
Свої вимоги мотивує тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню у зв`язку із тим, що позивачем постанова Конотопського РВП ГУНП в Сумській області серії ЕНА №5895537 від 09.10.2025 про накладення штрафу оскаржена в судовому порядку та, відповідно, не набрала законної сили. 
Крім того, позивач зазначив, що державному виконавцю достеменно було відомо про оскарження постанови про накладення штрафу, оскільки позивач неодноразово про це повідомляв в поданих до Конотопського ВДВС заявах, однак в супереч чинному законодавству вчинив дії щодо стягнення штрафу в подвійному розмірі.
Ухвалою суду від 02 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей провадження у даній категорії справ, визначених ст. 287 КАС України, справу призначено до судового розгляду на 12 січня 2026 року.
Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з позовними вимогами не погодився, у відзиві на позовну заяву зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв у межах та у спосіб, визначений нормами чинного законодавства.
Ухвалою суду від 12.01.2026 відкладено розгляд справи на 10 год. 00 хв. 02.02.2026 року та витребувано у відповідача нормативно-правове обґрунтування стягнення з ОСОБА_1 40800,00 грн штрафу, враховуючи посилання позивача на абз. 2 ст. 299 та абз. 1 ст. 307 КУпАП та те, що як зазначає позивач у позовній заяві, постанова №ЕНА №5895537 від 09.10.2025 станом на 18.12.2025 не набрала законної сили. Також, надати пояснення щодо дати набрання чинності постановою №ЕНА №5895537 від 09.10.2025.
Позивачем, через підсистему "Електронний суд", подано до суду відповідь на відзив, в якій останній підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
02.02.2026 розгляд справи перенесено у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Сумського району Сумської області на 11 год. 00 хв. 18.02.2026 року.
18.02.2026 розгляд справи перенесено у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Сумського району Сумської області на 10 год. 00 хв. 03.03.2026 року.
03.03.2026 розгляд справи перенесено у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Сумського району Сумської області на 10 год. 00 хв. 01.04.2026 року.
01.04.2026 розгляд справи перенесено у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Сумського району Сумської області на 11 год. 10 хв. 07.04.2026 року.
07.04.2026 розгляд справи перенесено у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Сумського району Сумської області на 16 год. 00 хв. 28.05.2026 року.
Представники сторін в судове засідання 28.05.2026 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без участі. 
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Постановою Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 09.10.2025 серії ЕНА №5895537 ОСОБА_1 було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення, та застосовано штраф в розмірі 20 400 грн.
Конотопським районним відділом поліції оформлено постанову від 09.10.2025 та разом із заявою від 31.10.2025 направлено до Конотопського ВДВС.
На підставі отриманої 06.11.2025 заяви стягувача постановою від 07.11.2025 відкрито виконавче провадження ВП №79537146. Постановами від 07.11.2025 з позивача стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Також постановою від 07.11.2025 накладено арешт на кошти позивача в межах суми стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, в сумі 42 521,14 грн. 
Постановою від 18.12.2025 у зв`язку із утриманням та перерахуванням коштів до бюджету виконавче провадження було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач не погодився із винесеною постановою від 18.12.2025 про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із чим звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Частиною 1 статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Отже, виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення та за своєю природою є санкцією за невиконання рішення суду боржником. На момент прийняття постанови про стягнення виконавчого збору підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Підстави для закінчення виконавчого провадження визначені у статті 39 Закону №1404-VIII.
Так, за змістом ч.ч. 1, 2 згаданої статті, виконавче провадження підлягає закінченню у разі:
1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;
2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;
3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;
4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;
6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;
7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;
9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;
10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;
11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;
12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;
13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;
14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;
15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;
16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;
17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;
18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;
19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника;
19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;
19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;
20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно;
21) виконання або відкликання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", скасування рішення суду про тимчасове обмеження громадянина України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо виконавче провадження розпочато за таким рішенням.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Матеріалами справи, в т.ч. і матеріалами виконавчого провадження, підтверджується, що 12.12.2025 Конотопським ВДВС було перераховано кошти до бюджету, які надійшли з рахунку позивача за виконавчим провадженням №79537146.
Таким чином, починаючи з 12.12.2025, тобто після перерахування коштів до бюджету у державного виконавця відсутні правові підстави для будь-яких виконавчих дій в межах виконавчого провадження, крім винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.
Враховуючи повне погашення суми зобов`язань в межах виконавчого провадження державним виконавцем правомірно було 18.12.2025 закінчено виконавче провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону.
Крім того, суд звертає увагу позивача, що 01.12.2025 ним особисто до Конотопського відділу державної виконавчої служби подано заяву, в якій повідомлялось, що на арештованому рахунку знаходиться вся сума коштів для сплати по ВП №79537146 та просив з врахуванням вимог ст. ст. 307, 308 КУпАП перерахувати до бюджету не подвоєний штраф. Однак, не зважаючи на обставини викладені (позивачем), державним виконавцем було стягнуто з позивача штраф у подвійному розмірі - 40800,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що не погодившись з постановою про накладення штрафу від 09.10.2025 серії ЕНА №5895537 оскаржив її до Конотопського міськрайонного суду Сумської області 19.10.2025, а відтак вищевказана постанова на час відкриття виконавчого провадження ВП №79537146, а саме 07.11.2025 не набрала законної сили, оскаржується позивачем в судовому порядку, відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження.
Водночас, суд зауважує, що такі обставини не можуть бути підставою для скасування саме постанови від 18.12.2025 про з а к і н ч е н н я виконавчого провадження.
При цьому, постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2025 не є предметом спору у даній справі. Предметом розгляду даної справи є правомірність винесення постанови від 18.12.2025 про закінчення виконавчого провадження. Водночас, аргумент, що постанова на час відкриття виконавчого провадження ВП №79537146, а саме 07.11.2025 не набрала законної сили, стосується саме постанови виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження, тоді як предметом спору у даній справі є оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження № 79537146 від 18.12.2025.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що позивачем не наведено належних та правомірних обгрунтувань щодо постанови виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження № 79537146 від 18.12.2025, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 18.12.2025 винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", відтак підстави для її скасування відсутні.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, а тому такі задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 3-я особа: старший державний виконавець Передера Ганна Володимирівна про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня підписання суддею повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець