Справа № 536/1590/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: 
Головуючого судді - ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 12026170540000116 від 05.05.2026 року які надійшли з Кременчуцької окружної прокуратури з обвинувальним актом за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яні Потоки, Кременчуцького району Полтавської області, українця громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працюючого, інвалідом та учасником бойових дій не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2026 року в ранковий час, ОСОБА_4 перебуваючи на законних підставах на території домоволодіння раніше йому знайомої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де під час перебування на столі в приміщенні житлового будинку побачив мобільний телефон Samsung Galaxy A33 5G 6 GB RAM 128 GB ROM IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . 
У цей момент, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) мобільного телефону Samsung Galaxy A33 5G 6 GB RАM 128 GB ROM IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 . 
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України від 24.02.2022 №2102- ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався на підставі нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , впевнившись, що власник відсутній та за його незаконними діями ніхто не спостерігає, сторонніх осіб поруч немає, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон Samsung Galaxy A33 5G 6 GB RAM 128 GB ROM IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 належний ОСОБА_5 , вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-26/8482-ТВ від 07.05.2026 становить 3956 грн. 00 коп. 
Після цього ОСОБА_4 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився даним майном на свій власний розсуд, чим коп. спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 3956 грн. 00 коп.
Обвинувачений в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, визнав себе винуватим, щиро розкаявся. 
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та оскільки проти такого розгляду сторони кримінального провадження не заперечували, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Від потерпілої ОСОБА_5 надійшла заява про проведення судового розгляду без її участі. Свої покази дані під час досудового розслідування підтримала у повному обсязі. Моральних чи матеріальних претензій до обвинуваченого не має.
Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений давав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб його вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.
Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд доходить висновку, що оскільки ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, то його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Відповідно до Довідки КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 01-16/812 від 06.05.2026 року ОСОБА_4 на обліку у лікаря -психіатра та у лікаря- нарколога не перебуває.
Згідно характеристики з Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради № 02.11-15/640 від 11.05.2026 року, щодо ОСОБА_4 за місцем проживання скарг та нарікань не надходило.
На військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває. На військову службу до лав ЗСУ під час мобілізації не призивався. 
У вказаному кримінальному провадженні, судом визнаються обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема:
- щире каяття, яке полягає у визнанні у суді та під час досудового слідства, обставин відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення. Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки; 
- активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у встановленні обставин відповідно до ст. 91 КПК України та розгляду провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченого – судом не встановлено.
Згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. 
При обранні міри покарання, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого. 
З урахуванням вищевикладеного, встановлених обставин, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Водночас, суд зважає, що обвинувачений щиро розкаявся, засуджує свою протиправну поведінку, тому вважає за можливе виправлення особи без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне призначити покарання із застосуванням ст. ст. 75-76 КК України
Таке покарання на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і повністю відповідає вимогам статей 65 - 67 КК України.
Статтею 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів.
Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні загалом витрати на залучення експертів під час досудового розслідування становлять 2888,16 грн., що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.
Ч. 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. 
Враховуючи вказане, суд доходить висновку, що із ОСОБА_4 слід стягнути підтверджені витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні щодо його обвинувачення у розмірі 2888,16 гривень.
Долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 374 КПК України, ст.ст. 50, 65, 75, 76, ч. 4 ст. 185 КК України, суд, 

УХВАЛИВ :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Залишити застосований запобіжний захід на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.05.2026 року, відносно ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання – до набрання вироком законної сили. 
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на користь держави пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні у сумі 2888,16 гривень.
Речові докази:
-товарний чек від 10.11.2025 року арт. R44080, виданий ФОП « ОСОБА_6 на мобільний пристрій Samsung Galaxy A33 5 G – залишити в матеріалах кримінального провадження;
-мобільний пристрій Samsung Galaxy A33 5 G – ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 – залишити за належністю – ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя                     ОСОБА_1