УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/12739/24 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М. 
Категорія 76 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/12739/24 за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУРВОД» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою через адвоката Коломійця Миколу Вячеславовича,
на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 серпня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Сиротюка Р.В. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУРВОД» (далі – ТзОВ «БУРВОД» або товариство). Просила: визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «БУРВОД» від 15 липня 2024 року №07/к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 у зв`язку зі скороченням чисельності штату» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю «БУРВОД»; стягнути з ТзОВ «БУРВОД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення у справі.
Позов обґрунтований тим, що 03 вересня 2012 року вона ( ОСОБА_1 ) була прийнята на посаду інженера-гідрогіолога ТзОВ «БУРВОД», а 22 серпня 2016 року була переведена на посаду заступника директора ТзОВ «БУРВОД» відповідно до записів із трудової книжки, що встановлено у постанові Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року в справі №278/4190/23. Постановою Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року в справі №278/4190/23 визнаний незаконним та скасований наказ ТзОВ «БУРВОД» від 03 травня 2022 року №10/к/тр про зупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 та стягнуто з ТзОВ «БУРВОД» на її ( ОСОБА_1 ) користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 107 614,50 грн. Наказом ТзОВ «БУРВОД» від 30 квітня 2024 року №01/к/тр «Про поновлення дії трудового договору» поновлено трудові відносини з заступником директора ОСОБА_1 . Наказом ТзОВ «БУРВОД» від 10 травня 2024 року №04/к/тр «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису» у зв`язку зі зменшенням обсягу замовлень підприємства, погіршення фінансового становища та відсутність працівників (машиністів бурової установки) з 15 липня 2024 року скорочено посаду заступника директора та інженера-гідрогіолога. ТзОВ «БУРВОД» 13 травня 2024 року видано попередження про вивільнення (скорочення), яке відбудеться 15 липня 2024 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та повідомлено, що станом на 13 травня 2024 року на підприємстві відсутня будь-яка інша вакантна посада або інша робота, крім машиніст бурової установки. Наказом від 15 липня 2024 року №07/к/тр звільнено ОСОБА_1 із посади заступника директора з 15 липня 2024 року у зв`язку зі скороченням її посади внаслідок скорочення чисельності штату ТзОВ «БУРВОД». Вона ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 є співзасновниками ТзОВ «БУРВОД» із часткою кожного з них у статутному капіталі 50%. Вона є учасником (співзасновником) товариства, володіє корпоративними правами і впливає на рішення при здійсненні господарської діяльності, та одночасно є заступником директора і за сумісництвом - інженером-гідрогіологом. Маючи намір будь-яким чином звільнити та усунути її ( ОСОБА_1 ) від господарської діяльності, фактично через десять днів після поновлення дії її ( ОСОБА_1 ) трудового договору ТзОВ «БУРВОД» у особі директора ОСОБА_3 видало наказ про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису, нібито у зв`язку з погіршенням фінансового становища та відсутністю машиністів, та скорочено саме посади, які займала ОСОБА_1 . При цьому, на підприємстві продовжили залишатися, зокрема, директор, бухгалтер, інші працівники (машиністи бурової установки, слюсар із обслуговування бурових машин). У ТзОВ «БУРВОД» є грошові кошти, ведеться господарська та фінансова діяльність, а метою видачі наказу є приховане покарання та суб`єктивно обґрунтоване незаконне усунення її ( ОСОБА_1 ) від діяльності ТзОВ «БУРВОД». Твердження ТзОВ «БУРВОД» про відсутність працівників на товаристві є таким, що не відповідає дійсності. Під час скорочення чисельності штату працівників на ТзОВ «БУРВОД» ще перебуває значна кількість інших працівників, але скороченню підлягали саме посади, які займала вона ( ОСОБА_1 ). Директор ТзОВ «БУРВОД», видаючи наказ про її ( ОСОБА_1 ) звільнення, вийшов за межі своїх повноважень, оскільки директор ТзОВ «БУРВОД» наділений правом на звільнення працівників у процедурному розумінні, але зі змісту статуту вбачається, що питання економічного та соціального розвитку ТзОВ «БУРВОД» належить виключно до компетенції загальних зборів засновників товариства. Не застосовано до неї ( ОСОБА_1 ) переважне право на залишення на роботі в порядку п.1 ст.42 КЗпП України та не була запропонована рівнозначна посада при звільненні, що є порушенням ст.49-2 КЗпП України.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 серпня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Коломійця М.В. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги, зокрема, аргументовані тим, що суд першої інстанції не надав правової оцінки факту реальних змін в організації виробництва і праці, в тому числі факту зменшення обсягу замовлень, погіршення фінансового становища відповідача та відсутності працівників. Відповідно до балансу від 30 червня 2024 року форма 1-мс, ТзОВ «БУРВОД» здійснювало господарську діяльність та отримувало прибутки, що підтверджує факт отримання доходів та здійснення діяльності протягом 2024 року у зв`язку з отриманням на кінець звітного періоду 1 млн грн. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року в справі №361/937/19-ц, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва праці, зокрема, ліквідація, перепрофілювання, реорганізація підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи одержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Скорочення чисельності або штату працівників є правом роботодавця, але це не має бути підставою для зловживань та незаконного звільнення працівника. Натомість суд першої інстанції формально підійшов до з`ясування обставин у справі, а саме до дослідження доказів, що підтверджують або спростовують реальні зміни в організації праці у ТзОВ «БУРВОД». Вказане проявилося у недосліджені судом даних балансу товариства та у неправильній оцінці показань свідка – бухгалтера товариства, яка підтвердила наявність дебіторської заборгованості перед ТзОВ «БУРВОД». Судом першої інстанції неправильно встановлено обставину, що ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади, як наслідок прихованого покарання. ОСОБА_1 позов обґрунтовувала тим, що між нею та директором ТзОВ «БУРВОД» ОСОБА_3 , який одночасно є учасником ТзОВ «БУРВОД», наявний конфлікт, який полягає у систематичному намаганні ОСОБА_3 усунити її ( ОСОБА_1 ) від управління товариством та виконання нею посадових обов`язків заступника директора. У постанові Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року в справі №278/4190/23 зазначено, що призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади. Вказане судове рішення зафіксувало наявність дій щодо намагання застосувати до неї дисциплінарні стягнення та прихованого покарання. Вказані вище обставини не були дослідженні судом першої інстанції та їм не була надана правова оцінка. Суд першої інстанції не дослідив питання, чи є звільнення ОСОБА_1 прихованим покаранням.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТзОВ «БУРВОД» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
При цьому посилається на те, що доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність у неї ( ОСОБА_1 ) порушеного суб`єктивного права з боку відповідача станом на момент подання позову до суду. Наказ ТзОВ «БУРВОД» від 10 травня 2024 року №04/к/тр про скорочення з 15 липня 2024 року посад є діючим та позивачем не оскаржений. Позивачу було вручено попередження про вивільнення (скорочення) від 13 травня 2024 року та запропоновано перевестися на роботу машиніста бурової установки. Позивач бажання на переведення не виявила. На переконання відповідача, він дотримався процедури звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Скаржник обґрунтовує порушення своїх прав тим, що у неї наявний корпоративний конфлікт із іншим учасником товариства. Корпоративні суперечки вирішуються в рамках господарського судочинства, а відсутність судових справ є свідченням намагання позивача створити штучно предмет спору щодо нібито незаконного її звільнення. Питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників не належить до компетенції суду. При звільненні у зв`язку зі скороченням штату працівників враховується переважне право працівника залишитися на роботі та пропонується інша робота на тому самому підприємстві, в установі, організації. Коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, формується з осіб, які займають аналогічну (ідентичну) посаду. Тобто, застосування положень ст.42 КЗпП України можливе серед працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Відповідно до п.3 ст.62 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Пунктом 11.8 статуту товариства визначено, що керівництво поточною діяльністю товариства здійснює директор. Додатково вказаним пунктом статуту товариства передбачено, що директор затверджує положення та інші внутрішні акти, що регулюють господарську діяльність товариства, видає накази, розпорядження та дає вказівки, обов`язкові для всіх працівників товариства. Саме директором був затверджений штатний розпис товариства відповідним наказом від 26 червня 2024 року №05/к/тр. Скорочення працівників та затвердження штатного розпису відноситься до поточної діяльності товариства та відповідно директор товариства приймає рішення щодо цих питань. У суді першої інстанції було допитано свідка головного бухгалтера ТзОВ «БУРВОД» ОСОБА_4 , яка показала, що дійсно товариство останні роки не здійснює господарської діяльності та останні кошти, які були на рахунку товариства, були сплачені ОСОБА_1 на виконання рішення суду. Посилання позивача на порушення її прав, як учасника товариства, та звільнення її з метою позбавити можливості контролювати діяльність товариства є безпідставними.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Коломієць М.В. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ТзОВ «БУРВОД» адвокат Семенець К.О. апеляційну скаргу не визнала, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За приписами частини другої ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату працівників є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої ст.40, частини третьої ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої ст.40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

За змістом частини першої ст.235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 03 вересня 2012 року була прийнята на посаду інженера-гідрогеолога ТзОВ «БУРВОД», а наказом від 22 серпня 2016 року переведена на посаду заступника директора ТзОВ «БУРВОД» (а.с.16-19 т.1).

Наказом ТзОВ «БУРВОД» від 03 травня 2022 року було оголошено призупинення трудових відносин з заступником директора ОСОБА_1 відповідно до ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136 (а.с.20 т.1). Призупинення діє з 03 травня 2022 року до дня припинення або скасування воєнного стану.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року в справі 278/4190/23 визнаний незаконним та скасований наказ ТзОВ «БУРВОД» від 03 травня 2022 року №10/к/тр про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 (а.с.21-29 т.1). Стягнуто з ТзОВ «БУРВОД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 107 614,50 грн. 

Наказом ТзОВ «БУРВОД» від 30 квітня 2024 року №01/к/тр на підставі постанови Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року в справі №278/4190/23 були поновлені трудові відносини з заступником директора ОСОБА_1 ; встановлений робочий день із 8:00 до 17:00, обідня перерва з 12:00-13:00 год., робоче місце - офісне приміщення ТзОВ «БУРВОД» за адресою:10001, м.Житомир, вул. Київська, будинок, 81; встановлена заробітна плата згідно штатного розпису (а.с.30 т.1).

Директором ТзОВ «БУРВОД» ОСОБА_3 10 травня 2024 року виданий наказ №04/к/тр «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису» (а.с.31 т.1). Із вказаного наказу слідує, що у зв`язку зі зменшенням обсягу замовлень, погіршенням фінансового становища та відсутністю працівників (машиністів бурової установки) – з 15 липня 2024 року скоротити: посаду заступника директора та посаду інженера-гідрогіолога; внести відповідні зміни до штатного розпису; вручити працівникам, посади яких підлягають скороченню, попередження про наступне звільнення згідно зі ст.49-2 КЗпП України, тобто не пізніше 15 травня 2024 року; запропоновано працівникам, посади яких підлягають скороченню, роботу на інших вакантних посадах (за наявності).

ОСОБА_1 отримавши копію вказаного наказу, зазначила на його копії, що наказ наданий їй 13 травня 2024 року в якості копії; вважає наказ прихованим покаранням, оскільки скорочуються виключно дві посади, які займає вона; вказані повноваження належать виключно до компетенції загальних зборів учасників товариства. Відповідно до п.11.9 статуту ТзОВ «БУРВОД» в трудовому контракті з директором чітко визначено про заборону звільнення інших учасників товариства, що відповідає п.5.5 статуту товариства.

ОСОБА_1 попереджена директором ТзОВ «БУРВОД» про наступне звільнення з посади заступника директора ТзОВ «БУРВОД» та посади інженера-гідрогіолога за сумісництвом бригади на підставі пункту 1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 15 липня 2024 року з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (а.с.32 т.1). Також повідомлено, що станом на 13 травня 2024 року на підприємстві відсутня будь-яка інша вакантна посада або інша робота, крім роботи машиніста бурової установки. Запропоновано перевестися на роботу машиніст бурової установки з посадовим окладом 10 000 грн на місяць. В разі згоди на переведення повідомити до 15 липня 2024 року. Ознайомлюючись із попередженням про вивільнення ОСОБА_1 зазначила, що звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України належить виключно до компетенції загальних зборів учасників товариства. З даним попередженням про вивільнення (скорочення) не погоджується, оскільки їй не пропонують рівнозначну посаду в порушення вимог Закону. Може виконувати обов`язки на посаді директора, заступника директора, бухгалтера підприємства. На посаду машиніста бурової установки не погоджується, адже не має категорії спецтехніки в посвідченні водія та відповідної кваліфікації з великим фізичним навантаженням, про що достеменно відомо директору. Зазначила, що надане попередження про вивільнення (скорочення) є прихованим покаранням та порушує її законні права та інтереси, адже у товаристві немає нагальної необхідності в скороченні штатно розкладу.

Згідно з наказом ТзОВ «БУРВОД» від 15 липня 2024 року №07/к/тр ОСОБА_1 звільнена з посади заступника директора з 15 липня 2024 року в зв`язку зі скороченням її посади внаслідок скорочення чисельності штату ТзОВ «БУРВОД» (п.1 ст.40 КЗпП України) (а.с.141 т.1). Підстави звільнення: наказ про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису від 10 травня 2024 року №04/к/тр; попередження про вивільнення (скорочення) від 13 травня 2024 року; акт про відмову підписати наказ «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису» від 10 травня 2024 року №05/к/тр і попередження про вивільнення (скорочення) від 13 травня 2024 року; поштова квитанція, опис та накладна про відправлення повідомлення про скорочення від 13 травня 2024 року.

Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників). При цьому, суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, оскільки власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис.

Відповідно до статуту ТзОВ «БУРВОД», затвердженого загальними зборами учасників від 18 серпня 2016 року, учасниками (засновниками) товариства є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.41-50 т.1). 

Відповідно до п.5.5 статуту учасники товариства мають право займати штатні посади у товаристві.

Розділом 11 статуту визначено, що управління товариством здійснюється у відповідності із статутом, на основі поєднання прав власників щодо господарського використання свого майна. Вищим органом управління товариством є загальні збори учасників, які проводяться при необхідності, але не рідше ніж 2 рази на рік.

До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить, зокрема, вирішення питань удосконалення структури товариства, створення, реорганізації або ліквідації самостійних виробничих підрозділів, дочірніх підприємств, філій, представництв товариства; прийняття рішення про реорганізацію і ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії та затвердження її звітів (п.11.5. статуту).

Збори засновників мають право делегувати частину своїх функцій директору товариства (п.11.6 статуту).

Відповідно до п.11.8 статуту, керівництво поточною діяльністю товариства здійснює директор: директор призначається зборами засновників, згідно з передбаченою ними процедурою; директор здійснює свою діяльність в межах повноважень, передбачених установчими документами; директор підзвітний загальним зборам учасників і організовує їх рішення; директор не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства; директор діє від імені товариства в межах, встановлених даним статутом, зокрема: розпоряджається майном товариств та забезпечує його господарську діяльність; здійснює прийом та звільнення з роботи працівників; встановлює розподіл обов`язків, відкриває в банках розрахунковий та інші рахунки в національній та іноземній валюті; затверджує положення та ніші внутрішні акти, що регулюють господарську діяльність товариства; видає накази, розпорядження та дає вказівки, обов`язкові для всіх працівників товариства; організовує виконання рішень зборів засновників; здійснює інші дії, що випливають із статутних завдань товариства.

Колегія суддів, проаналізувавши статут ТзОВ «БУРВОД», доходить висновку, що саме до компетенції загальних зборів учасників (засновників) товариства належить вирішення питання удосконалення структури товариства, що може здійснюватися, у тому числі, через розширення або скорочення штату працівників. Матеріали справи не містять доказів того, що збори засновників ТзОВ «БУРВОД» делегували виключні функції удосконалення структури товариства, зокрема, скорочення штату працівників, директору товариства, а тому директор ТзОВ «БУРВОД», видавши наказ від 10 травня 2014 року №04/к/тр про скорочення штату працівників без наявності прийнятого з цього питання учасниками (засновниками) рішення, перевищив свої повноваження. Висновки апеляційного суду при перегляді спору про поновлення працівника на роботі стосуються перевірки наявності підстав для звільнення, тобто чи мало місце рішення загальних зборів учасників (засновників) товариства про скорочення штату працівників, оскільки підставою для звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України став наказ директора ТзОВ «БУРВОД» про скорочення штату працівників від 10 травня 2024 року №04/к/тр, а не рішення загальних зборів учасників (засновників) товариства. Мав бути дотриманий відповідний алгоритм дій при скороченні штату працівників: спочатку загальні збори учасників (засновників) мали прийняти рішення про скорочення штату працівників, чого зроблено не було, і лише на основі такого рішення засновників директор ТзОВ «БУРВОД» міг видати наказ про скорочення штату працівників. Висновки суду апеляційної інстанції не торкаються питання доцільності скорочення штату працівників, а стосуються відсутності рішення уповноваженого органу товариства про скорочення штату працівників.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що позивачем не оскаржувався наказ директора ТзОВ «БУРВОД» від 10 травня 2024 року №04/к/тр є безпідставними, приймаючи до уваги те, що судом розглядається трудовий спір, де заявлена вимога про поновлення на роботі, а тому незалежно від того, чи заявлена вимога про визнання незаконним наказу про звільнення працівника суд має обговорити законність видання такого наказу. Разом із тим, у цій справі вимога про визнання незаконним наказу від 15 липня 2024 року №07/к/тр про звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України заявлена, а оскільки цей наказ виданий на підставі наказу директора ТзОВ «БУРВОД» від 10 травня №04/к/тр про скорочення штату працівників, то законність останнього наказу також входить до предмета дослідження у цій справі.

Отже, із викладеного вище слідує, що директор ТзОВ «БУРВОД» видав наказ від 15 липня 2024 року №07/к/тр про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням чисельності штату без рішення загальних зборів учасників (засновників) ТзОВ «БУРВОД» із цього приводу, що прямо суперечить положенням п.11.5 статуту ТзОВ «БУРВОД» та свідчить про перевищення повноважень, оскільки саме до виключної компетенції загальних зборів учасників (засновників) товариства належить вирішення питання удосконалення структури товариства, а не до повноважень директора товариства. 

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення, яким слід визнати наказ ТзОВ «БУРВОД» від 15 липня 2024 року №07/к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 у зв`язку зі скороченням чисельності штату» незаконним та поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю «БУРВОД» із 16 липня 2024 року.

Решта доводів апеляційної скарги стосовно наявності у товаристві працівників, недоведеності зменшення обсягу замовлень, незастосування переважного права на залишення на роботі, передбаченого п.1 ст.42 КЗпП України (на утриманні двоє неповнолітніх дітей), не пропонування рівнозначної посади тощо при встановленні факту відсутності прийняття загальними зборами учасників (засновників) товариства рішення про скорочення штату працівників обговорення не потребує, оскільки висновків суду апеляційної інстанції змінити вже не може, приймаючи до уваги також ту обставину, що скорочення проведено відповідачем лише в межах посад, які займала саме позивач.

Відповідно до змісту частини другої ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотримання вимог законодавства. Крім того, положеннями розділу 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразової виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати. 

Статтями 12, 81 ЦПК України на кожну зі сторін покладається обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також за змістом частини першої ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У постанові Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року в справі №278/4190/23 встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 325 грн (а.с.27 т.1). Колегія суддів приймає вказаний розмір середньоденного заробітку для розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене вище, загальна сума середнього заробітку за період із 16 липня 2024 року по день ухвалення апеляційним судом рішення у справі становить 137 150 грн (325 грн * 422 р.д.), яка стягується із відповідача на користь позивача у порядку ст.235 КЗпП України. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, апеляційний суд визначає загальну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. 

Якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, відповідно вирішує питання судового збору. За положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 5 681,94 грн покладається на відповідача та стягується на користь держави, враховуючи, що позов підлягає до задоволення та позивач в усіх судових інстанціях звільняється від сплати судового збору в справах про поновлення на роботі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану через адвоката Коломійця Миколу Вячеславовича, задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «БУРВОД» від 15 липня 2024 року №07/к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 у зв`язку зі скороченням чисельності штату».
Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю «БУРВОД» з 16 липня 2024 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУРВОД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 липня 2024 року по 25 лютого 2026 року в сумі 137 150 грн. Вказана сума визначена без урахування податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУРВОД» на користь держави 5 681 грн 94 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: