Справа № 420/714/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши у письмовому провадженні за правилами окремого позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 268-272, 287 КАС України, адміністративну справу за позовною заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:
визнати протиправною та скасувати постанову ВП НОМЕР_4 від 18.12.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
У позові зазначено, що 30.12.2025 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла постанова ВП НОМЕР_4 державного виконавця про накладення штрафу про накладення штрафів в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення.
Позивач не погоджується із правомірністю постанов про накладення штрафів та звертається до суду із цим позовом.
Так, на переконання позивача, накладення штрафу за невиконання та повторне невиконання судового рішення можливо лише у випадку, якщо таке невиконання, відповідно до положень ч. 2 ст. 75 та ч. 1 та 2 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», мало місце без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.
У позові вказано, що за всіма виконавчими провадженнями, в яких судові рішення набрали законної сили, ІНФОРМАЦІЯ_1 вживаються всі необхідні заходи для виконання цих рішень. Зокрема, було складено відповідні розрахунки сум до виконання та направлено їх стягувачам. Також через юридичне управління підготовлено і направлено (через СЕДО - систему електронного документообігу) клопотання до Головного управління ВСП Збройних Сил України щодо погодження виконання зазначених рішень відповідно до листів Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15.04.2021 № 248/3171, від 16.02.2022 № 248/938 та від 29.06.2022 № 423/132. 
Крім того, виконання зазначених судових рішень ускладняється відсутністю фінансового забезпечення для їх реалізації. Офіційний лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України щодо фінансування видатків на виконання судових рішень (за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки») це підтверджує.
Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від ІНФОРМАЦІЯ_1 . Можливість реалізації даного обов`язку перебуває у залежності від фінансового забезпечення від Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, про що ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомляв ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. неодноразово у відповідях на вимоги державних виконавців.
Станом на 09.01.2026 року кошти на виконання рішень не надходили і кошти на рахунку за кодом КЕКВ 2800 відсутні. Позивач є розпорядником бюджетних коштів по коду одержувача 011957, знаходиться на казначейському обслуговуванні та фінансується з державного бюджету. Замовлення коштів з метою фінансування різних статей бюджету ХЗВ ВСП ЗСУ проводиться шляхом подання відповідних заявок до розпорядника коштів вищого рівня. При отриманні фінансування на рахунок позивача, ці кошти нараховуються та виплачуються на відповідні рахунки. 
Отже на підставі викладеного, на виконання рішень, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно здійснює замовлення коштів на виконання вказаного рішення суду по КЕКВ 2800. Однак, станом на дату винесення постанов та на час звернення з цим позовом, кошти на виконання рішень на підставі яких були відкриті виконавчі провадження не надходили і кошти на рахунку за кодом КЕКВ 2800 відсутні.
Ухвалою суду від 19.01.2026 року позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:
доказів отримання оскаржуваної постанови ВП НОМЕР_4 від 03.12.2025 саме 30.12.2025 або обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду;
оригінал або копію оскаржуваної постанови ВП НОМЕР_4 від 18.12.2025;
докази сплати судового збору у сумі 2662,40 грн;
докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу.
Суд ухвалою від 18.02.2026 поновив позивачу строк звернення до суду, відкрив провадження у справі, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , допустив заміну відповідача з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (код ЄДРПОУ 43315529) на його правонаступника - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 45862901), вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням особливостей встановлених ст. 268-272, 287 КАС України, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи до 09.03.2026, вирішив здійснити публікацію оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про прийняття справи до провадження, дату, час та місце судового розгляду з метою повідомлення учасників справи з урахуванням вимог ст.268 КАС України, та призначив судове засідання на 11 березня 2025 року.
При цьому, суд ухвалою від 18.02.2026 витребував у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України копії матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_4.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою, такою, яка задоволенню не підлягає.
Так, у відзиві, з покликанням на фактичні обставини справи, відповідач зазначає, що На примусовому виконанні у Відділі ПВР перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 420/14817/23 виданий 08.11.2023 Одеським окружним адміністративним судом про - Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021року по 2023 рік та грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У винесеній постанові про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2025 НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було доведено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Постанова була надіслана боржнику відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованим поштовим відправленням ( трек Укрпошти R067024219132, 27.10.2025 вручено одержувачу).
18.12.2025 на боржника ІНФОРМАЦІЯ_1 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кузьменко Ігорем Миколайовичем було накладено штраф у розмірі 5100,00 гривень за невиконання без поважних причин рішення Херсонського окружного адміністративного суду та встановлено новий строк для його виконання.
В постанові зазначено - Зобов`язати боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. 24.12.2025 постанову про накладення штрафу направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 (трек Укрпошта НОМЕР_1 , вручено одержувачу 30.12.2025).
Станом на 25.02.2026 відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. У зв`язку з не надходженням відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.02.2026 на боржника постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кузьменко Ігорем Миколайовичем було накладено штраф у розмірі 10200,00 гривень за повторне невиконання без поважних причин рішення Одеський окружний адміністративний суд від 08.11.2023№ 420/14817/23.
Відповідач у відзиві звернув увагу, що відсутність належного бюджетного фінансування не може бути підставою для відмови у виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення. 
Враховуючи наведене, на переконання відповідача, дана обставина не є тою підставою, яка свідчить про поважність невиконання позивачем рішення про зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
На підставі наведеного у відзиві, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.
Від третьої особи пояснень до суду не надходило. 
У судовому засіданні 11.03.2026 суд заслухав вступне слово сторін, перейшов до дослідження обставин у справі та перевірки їх доказами.
Ухвалою від 11.03.2026, постановленою на місці та занесеною до протоколу судового засідання, суд витребував у позивача додаткові докази, у зв`язку з чим оголосив перерву у судовому засіданні до 26.03.2026. 
У судовому засіданні 26.032026 суд продовжив дослідження обставин у справі та перевірки їх доказами.
Ухвалою суду від 26.03.2026, постановленою на місці та занесеною до протоколу судового засідання, з урахуванням думки представників сторін, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи у письмовому провадженні.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.
Суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №420/14817/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:
визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік та грошової компенсації щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік та грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
08 листопада 2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №420/14817/23 щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021року по 2023 рік та грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №420/14817/23 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 15.10.2025 у справі №420/14817/23, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коломойцева Миколи Миколайовича задоволено, Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі № 420/14817/23 скасовано та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі №420/14817/23 залишено в силі.
В подальшому, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2025 НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа №420/14817/23 від 08.11.2023.
Судом встановлено у судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №420/14817/23, 06.11.2025 здійснив розрахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік та грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до здійсненого розрахунку сума грошової компенсації становить 82709,25 грн. 
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що, з метою забезпечення виконання рішення суду, позивач направив до забезпечувального фінансового органу основну заяву-розрахунок від 12.12.2025 №818/6490 щодо виділення коштів на виконання рішення суду по справі №420/14817/23. Матеріалами справи підтверджено, що позивач у лютому 2026 року також звертався до забезпечувального органу із заявкою від 12.02.2026 №818/1121 на виділення бюджетних коштів на виконання рішення суду.
Натомість, матеріалами справи також підтверджено відсутність видатків у грудні 2025 року за КЕКВ «Інші поточні видатки»: виконання рішень судів щодо компенсації за дні відпусток військовослужбовцям (в т.ч. податки).
Листом від 09.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомило Відділ примусового виконання рішень, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вживаються всі необхідні заходи для виконання цих рішень. Зокрема, було складено відповідні розрахунки сум до виконання та направлено їх стягувачам. Також через юридичне управління підготовлено і направлено (через СЕДО - систему електронного документообігу) клопотання до Головного управління ВСП Збройних Сил України щодо погодження виконання зазначених рішень відповідно до листів Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15.04.2021 № 248/3171, від 16.02.2022 № 248/938 та від 29.06.2022 № 423/132. 05.06.2025 російські війська вдарили по центру Херсона чотирма керованими авіабомбами. Поцілили у будівлю обласної державної адміністрації й частково її зруйнували. Також пошкоджені будинки та магазини, які розташовані поряд. Руйнівних пошкоджень зазнала будівля тимчасового місцезнаходження представників ІНФОРМАЦІЯ_1 , які в тому числі, здійснювали заходи претензійно-позовної роботи та могли мати доступ до матеріалів ВП. За даним фактом відкрито кримінальне провадження №22025230000000277 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення: частина перша статті 438 КК України. Протягом тривалого часу був відсутній фізичний доступ до копій цих документів з незалежних від ІНФОРМАЦІЯ_1 причин - у зв`язку з вищевказаним ракетним обстрілом приміщення, де вони зберігалися. Деякі документи є втраченими і наразі вживаються заходи по їх відновленню. Крім того, відповідальний офіцер, який мав доступ до згаданих документів, станом на момент авіаудару та тривалий час після нього, перебував у службовому відрядженні в зоні бойових дій на іншому територіальному напрямку та з максимально обмеженим доступом до електронних інформаційних носіїв та засобів зв`язку. Дана обставина підтверджується в тому числі, загальною відповіддю (№818/3794 від 13.09.2025) на вимоги ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. Крім того, виконання зазначених судових рішень ускладняються відсутністю фінансового забезпечення для їх реалізації. Офіційний лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України щодо фінансування видатків на виконання судових рішень (за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки») це підтверджує. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від ІНФОРМАЦІЯ_1 . Можливість реалізації даного обов`язку перебуває у залежності від фінансового забезпечення від Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, про що ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомляв ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. неодноразово у відповідях на вимоги державних виконавців.
Суд також встановив, що відповідні розрахунки та докази на вжиття заходів з виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі №420/14817/23 направлено на офіційну електронну адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі - vpvrgyu_ks@ukr.net, про що свідчить відповідний електронний лист від 09.12.2025 з прикріпленими додатками щодо виконання рішень суду.
Натомість, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову від 18.12.2025 ВП № НОМЕР_4 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн на ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Означена постанова мотивована тим, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржником рішення суду не виконано, а саме кошти нараховані по рішенню суду стягувачу не виплачено.
Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII, визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частиною 6 ст.26 Закону №1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VІІІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону №1404-VІІІ передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Відповідно до цієї норми, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн.
Згідно зі змістом ст. 75 Закону №1404-VIII, підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин.
Поважними в розумінні норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Отже, лише невиконання боржником рішення суду і саме без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». На час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено, по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це об`єктивно перешкодило виконати судове рішення.
Поважними, в розумінні норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 21 січня 2020 року (справа №400/1954/19), від 10 грудня 2020 року (справа №826/19276/16), від 10 вересня 2020 року (справа №824/308/20-а), від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 та у справі № 360/4708/20, від 31 травня 2022 року у справі № 360/940/20.
Як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №420/14817/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:
визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік та грошової компенсації щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік та грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №420/14817/23 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 15.10.2025 у справі №420/14817/23, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коломойцева Миколи Миколайовича задоволено, Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі № 420/14817/23 скасовано та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі №420/14817/23 залишено в силі.
Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №420/14817/23 фактично набрало законної сили 15.10.2025, оскільки саме Постановою Верховного Суду від 15.10.2025 у справі №420/14817/23 залишено в силі.
Суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем здійснюється заходи щодо виконання рішення суду у справі №420/14817/23, а саме позивачем здійснено розрахунок суми компенсації за невикористані календарні дні основної та додаткової відпусток, наплавлено лист до Головного управління ВСП Збройних Сил України щодо погодження виконання рішення, зроблено заяву на бюджетні асигнування на 2025 рік та 2026 рік.
Також суд зазначає, що позивачем 09.12.2025 року направлено відповідні листи, якими повідомлено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо стану виконання рішення суду у справі №420/14817/23.
Відповідно до ст.75 Закону України № 1404-VIII підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин.
Поважними в розумінні норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Натомість, матеріалами справи також підтверджено відсутність видатків у грудні 2025 року за КЕКВ «Інші поточні видатки»: виконання рішень судів щодо компенсації за дні відпусток військовослужбовцям (в т.ч. податки).
Отже, нарахована сума компенсації за невикористані календарні дні основної та додаткової відпусток стягувачу не було виплачено у зв`язку з відсутністю фінансового забезпечення.
Зазначені підстави невиконання рішення суду суд вважає поважними, оскільки фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного фінансового забезпечення за рахунок Державного бюджету.
Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 21 січня 2020 року (справа №400/1954/19), від 10 грудня 2020 року (справа №826/19276/16), від 10 вересня 2020 року (справа №824/308/20-а), від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 та у справі № 360/4708/20, від 31 травня 2022 року у справі № 360/940/20.
Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що оскаржувана постанова про накладення на ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу у розмірі 5100,00 грн винесена відповідачем на підставі ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», саме із мотивів невиконання судового рішення без поважних причин.
Проте, суд не погоджується із такою позицією відповідача, оскільки відсутні підстави стверджувати, що рішення суду позивач не виконав взагалі та без поважних причин. Водночас, у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.
Так, грошове забезпечення військовослужбовців здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.
Суд звертає увагу, що Військові частини (включаючи ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є бюджетними установами, які не мають власних комерційних доходів.
Тобто, виплата грошового забезпечення здійснюються військовими частинами виключно за рахунок Державного бюджету. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що невиконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині виплати нарахованої компенсації за невикористані календарні дні основної та додаткової відпусток через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. 
Отже, з огляду вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.12.2025 ВП № НОМЕР_4 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн на ІНФОРМАЦІЯ_1 винесена передчасно, а також без встановлення та з`ясування всіх фактичних обставин.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови є обґрунтованими та належать до задоволення.
Щодо судових витрат, то відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Разом з цим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.12.2022 у справі №815/4246/17, якщо оскарження рішення державного виконавця, не є «компетенційним спором» (у значенні пункту 3 частини першої статті 19 КАС), а подання адміністративного позову не є формою реалізації компетенції суб`єкта владних повноважень.
При зверненні одного суб`єкта владних повноважень до суду з позовом до іншого суб`єкта владних повноважень ключовим моментом виступає характер такого звернення, тобто, чи позивач звертається до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів (як юридична особа публічного права) (пункт 1 частина 1 статті 19 КАС України), чи з метою встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень (як суб`єкт владних повноважень) (пункт 3 частина 1 статті 19 КАС України), чи відповідно до покладених на нього положеннями чинного законодавства обов`язку звернення до суду (як суб`єкт владних повноважень при здійсненні публічно-владних управлінських функцій) (пункт 5 частини 1 статті 19 КАС України).
Звернення до адміністративного суду на виконання владних управлінських функцій передбачає, що така форма реагування має витікати безпосередньо з повноважень цього органу (у певній сфері правовідносин), а саме ж «право» на звернення до суду (з відповідним адміністративним позовом), зміст якого, коли це стосується суб`єкта владних повноважень, прирівнюється до його «повноважень», має бути чітко передбачено законом.
У цьому зв`язку державний орган може бути стороною і звертатися до суду, проте адміністративний позов має свої особливості, зумовлені власне завданнями адміністративного судочинства. 
У таких спорах, позивач має право на відшкодування судових витрат у повному обсязі, без обмежень, встановлених ч.2 ст.139 КАС України.
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час звернення до суду захищав свої порушені права як боржника у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_4, не здійснювало у спірних правовідносинах жодних публічно-владно управлінських функцій та спір не пов`язаний із виконанням або невиконанням управлінням таких функцій.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні підстави для стягнення судового збору з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.2, 9, 139, 205,241-246, 262, 268, 269, 272, 287 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (пр-т Миру, буд. 46/1, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54056, код ЄДРПОУ 45862901), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.12.2025 ВП НОМЕР_4 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн на ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2662,40 грн.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 283-1, 283-2, 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.287 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО