Справа №766/10612/24
н/п 1-кп/766/2264/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №22024230000000226 від 22.05.2024 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Микільське Херсонської області, громадянина України, українця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України, -
в с т а н о в и в:

I.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 23.09.2022 по 28.09.2022, діючи за попередньою змовою з особами так званої «виборчої комісії Херсонської області», головою ДВК №430, матеріали щодо яких виділено в окреме кримінальне провадження та іншими невстановленими на даний час особами (щодо яких триває досудове розслідування), діючи із прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим вонного стану» протиправно діючи з корисливим мотивом вчинив наступні дії направлені на організацію та проведення незаконного референдуму на території с. Микільське Херсонського району Херсонської області, а саме, будучи заступником голови виборчої комісії здійснював по-дворовий обхід жителів с. Микільське Херсонського району Херсонської області з метою їх залучення до голосування щодо виходу Херсонської області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу Російської Федерації на правах суб?єкта Російської Федерації. Під час проведення референдуму ОСОБА_5 особисто проводив публічну агітацію мешканців вищевказаного населеного пункту з метою їх голосування за приєднання Херсонської області до складу Російської Федерації в ході проведення незаконного референдуму, активно пропонував мешканцям с. Микільське проголосувати шляхом проставлення відповідних відміток у бюлетені, та висловлював погрози в бік місцевих жителів с. Микільське, які відмовлялись голосувати, а також на власному автомобілі розвозив бюлетені для голосування, переносив урну з уже заповненими бюлетенями, сприяв іншим членам так званої «двк» в організації та проведенні референдуму, активно використовуючи власний автотранспорт, за що отримував грошову винагороду в російських рублях.
В подальшому, 27 вересня 2022 року так звана «ЦВК Херсонської області» за результатами підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів було задекларовано 497051 громадян, що становить 87.05% від загальної кількості виборців, які прийняли участь у голосуванні, виявили бажання за входження Херсонської області у склад РФ.
II.Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.
Ухвалою суду від 04 липня 2024 року було призначено підготовче судове засідання.
Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого, було проведено судові засідання: 09.10.2024 року, 16.10.2024 року та 19.11.2024 року.
Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачений повідомлявся про судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього.
При застосуванні процедури заочного судового розгляду суд виходив із загальних засад кримінального провадження.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.
При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.
Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
Згідно положень ч. 2 ст.297-1КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-1 КК України, за якою, висунуто обвинувачення ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 до призначених судових засідань опублікуванні у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр та на сайті Офісу Генерального прокурора.
Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.
Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 на цей час перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.
Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_5 протягом тривалого часу на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.
З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченої.
Щодо забезпечення права на захист.
Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст.52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.
З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 19 листопада 2024 року клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 22024230000000226 від 22.05.2024 року висунуте щодо злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 05.12.2024 року був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.
Разом з цим, за період часу з 04.07.2024 року (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 30.04.2026 року, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.
Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.
III. Позиція сторін кримінального провадження.
Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винним та призначити покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління чи місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом та процесом референдуму строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
Захисник в судових дебатах зазначив про недоведеність стороною обвинувачення здійснення ОСОБА_5 саме агітації людей, активне сприяння та примушування до участі у референдумі. З урахуванням наведеного просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі, що відповідатиме мінімальній санкції статті, за якою він обвинувачується.
IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.06.2024 року (справа 490/5089/24, н/п № 1-кс/490/2539/2024), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, таких як:
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2023 за участі свідка ОСОБА_6 , відповідно до якого остання впізнала на фото № 3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як мешканця с.Микільське Дар`ївської сільської громади, який приймав активну участь у проведенні незаконного референдуму під час окупації села Микільське;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2023 за участі свідка ОСОБА_7 , відповідно до якого останній впізнав на фото № 3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як мешканця с.Микільське Дар`ївської сільської громади, який приймав активну участь у проведенні незаконного референдуму під час окупації села Микільське;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2023 за участі свідка ОСОБА_8 , відповідно до якого останній впізнав на фото № 3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як мешканця с.Микільське Дар`ївської сільської громади, який приймав активну участь у проведенні незаконного референдуму під час окупації села Микільське;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2023 за участі свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого остання впізнала на фото № 3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як мешканця с.Микільське Дар`ївської сільської громади, який приймав активну участь у проведенні незаконного референдуму під час окупації села Микільське;
- протокол проведення слідчого експерименту від 02.05.2024 за участю свідка ОСОБА_10 , який вказав, що під час окупації с. Микільське, Дар`ївської територіальної громади в приміщенні школи по вул. Слобідська 72 в с.Інгулець в період з 23 по 27 вересня 2022 року проводився референдум щодо приєднання Херсонської області України до складу РФ;
- протокол огляду місця події від 23.02.2024, який проведено в приміщення сільської ради за адресою: Херсонська область, Херсонський району, с.Микільське, вул. Репринська, 13, під час якого виявлено та вилучено документи щодо діяльності (далі мовою оригіналу) Участковой избирательной комиссии № 430: Сведения о фактически отработанном времени членами работавшими в комиссии не на постоянной основе, в период подготовки и проведения референдума, де в графі № 1 зазначено « ОСОБА_11 отработал 18 часов в период времени с 22.08.2022 по 31.08.2022»; Транспорт УИК № 430, де зазначено « ОСОБА_11 , марка авто Мазда 626 г.н. НОМЕР_1 »; маршрутні листи УИК № 430; відомості щодо водїїв «участковой избирательной комиссии № 432», в якій містяться дані про водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджуюся наступними показами свідків, допитаних в ході судового засідання.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , пояснив, що як до окупації Херсонської області так і після проживав в с.Микільське Дар`ївської ОТГ. ОСОБА_5 знає як мешканця цього ж селища. Також свідок зазначив, що приблизно з серпня 2022 року окупаційною владою РФ в селищі проводився референдум, під час якого він входив до складу виборчої комісії, а ОСОБА_5 возив членів комісії. Так, як розповів свідок, референдум тривав чотири дні. Під час нього з приміщення селищної ради до автомобіля Мазда, який належав ОСОБА_5 , загружали столик для проведення голосування, урну та бюлетені. У вказаному автомобілі під керуванням обвинуваченого вони їздили по селах, при цьому ОСОБА_5 їхав попереду, а члени комісії йшли позаду і пропонували мешканцям прийняти участь у голосуванні. За участь у проведенні референдуму члени комісії та ОСОБА_5 отримали винагороду в російських рублях в приміщенні обласної державної адміністрації в м.Херсоні. Також свідок вказав, що жодного тиску на обвинуваченого з боку представників окупаційної адміністрації або військових він не бачив, натомість ОСОБА_5 поводив себе як зазвичай, був спокійний.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснив, що в кінці літа 2022 року в с.Микільське, в якому він проживав під час окупації Херсонської області, проводився референдум окупаційною адміністрацією. Йшовши додому він бачив, як автомобіль ОСОБА_5 , під його ж керуванням, їхав селищем та подавав звуковий сигнал, зазиваючи мешканців. Попереду автомобіля з урною для голосування йшли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також ОСОБА_14 , яка агітувала прийняти участь у голосуванні і свідка. Також ОСОБА_7 розповів, що зі слів знайомих йому відомо про перебування ОСОБА_5 на території РФ.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_15 , даними ним під час досудового розслідування, досліджених та оглянутих у відеозапису в судовому засіданні в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, судом встановлено, що останній, будучи допитаним під час досудового розслідування, дав покази про те, що знає ОСОБА_5 як мешканця с.Микільське, в якому проживає і свідок. Також ОСОБА_15 пояснив, що в вересні 2022 року під час проведення на території селища референдуму, ОСОБА_5 , як член комісії, їздив по селу на своєму автомобілі, сигналив і закликав всіх виходити для голосування на референдумі. 23.09.2022 року обвинувачений агітував і свідка ОСОБА_15 взяти участь у голосуванні, на його відмову застосував до останнього фізичну силу, схопивши за горло та почавши душити, примушуючи тим самим проголосувати. При цьому поруч знаходились озброєні російські військові. Свідок також розповів, що разом із ОСОБА_5 ще були двоє мешканців с.Микільське. Усі вони разом мали при собі прозору скриньку для голосування, списки для голосування і бюлетені.
В аспекті дослідження таких доказів як протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 24.06.2024, який у відповідності до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд застосовує положення ч. 11 ст. 615 КПК України, відповідно до яких показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.
Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого в подальшому неодноразово продовжено, станом на момент розгляду даної справи дію воєнного стану не скасовано.
Відповідно до ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Аналізуючи дані положення, суд дійшов висновку, що дане кримінальне провадження (стадія досудового розслідування та судового розгляду) здійснюється в умовах воєнного стану. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що вказаний допит здійснювався під відеозапис, а отже наведений доказ є належним та допустимим в розумінні ст. 85-90, 94-95 КПК України.
V.Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення. Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити обвинуваченого. Крім того, свідки були у встановленому КПК України порядку приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.
Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.
Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.
З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за:
- ч.2 ст.28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, тобто участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчиненій за попередньою змовою групою осіб. 
VI. Призначення покарання.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання Микільським старостинським округом Дар`ївської сільської ради характеризується як особа, яка під час окупації приймала активну участь у проведенні псевдореферендуму на території Микільського старостинського округу, а також активно агітував мешканців села для участі у референдумі. Крім зазначеного суд враховує характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із забороною обіймати посади в органах державної влади, державного управління чи місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом та процесом референдуму й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого покарання, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винної. 
Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_5 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари і буде відповідати меті покарання, закріпленій ст. ст. 50, 65 КК України, а також забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів. Підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75КК України, відсутні.
Щодо призначення міри покарання у виді конфіскації майна, суд зазначає наступне.
Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07.10.2025 року № 953/694/23, в якій Суд зазначив, що у разі відсутності у винного корисливого мотиву для вчинення злочину застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна є неправильним, навіть за умови, що воно передбачено санкцією статті як обов`язкове. Така позиція, як вказує Суд, узгоджується із викладеною Верховним Судом України у постанові від 04 квітня 2011 року у справі № 5-1кс11, де Суд зазначив, що при призначенні покарання слід виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й із тих норм Загальної частини КК, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язані з призначенням покарання, здатні вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і міри, в тому числі й тих положень, що передбачені частиною 2 статті 59 КК. 
Під час розгляду кримінального провадження свідок ОСОБА_10 , який під час окупації Херсонської області входив до складу виборчої комісії разом із обвинуваченим зазначив, що за участь у проведенні референдуму всі члени комісії та ОСОБА_5 отримали винагороду в російських рублях в приміщенні обласної державної адміністрації в м.Херсоні. За таких обставин суд вважає підтвердженим наявність корисливого мотиву обвинуваченого при вчиненні інкримінованого йому злочину, а отже наявні підстави для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого.
VІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України - суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. 
В даному кримінальному провадженні арешт на майно було накладено ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва № 490/5089/24 від 26.06.2024 року з метою майбутньої конфіскації майна.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 призначається додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є його особистою власністю, з метою забезпечення виконання вироку, арешт, накладений на зазначене вище майно, слід залишити без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 372-374, 376, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління чи місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом та процесом референдуму на строк 15 (п`ятнадцять) років, із конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбування призначеного  ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.
Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління чи місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом та процесом референдуму рахувати з моменту відбуття  ОСОБА_5 основного покарання.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.06.2024 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва № 490/5089/24 від 26.06.2024 року, якою накладено арешт на майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею: 51,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , автомобіль MAZDA 626, номерні знаки НОМЕР_1 , 1994 р.в., чорного кольору, JMZGE14A201280290, дата реєстрації: 19.12.2014 та причіп УВН 810082, номерний знак НОМЕР_2 , 2016 р.в., сірого кольору, VIN: НОМЕР_3 , дата реєстрації 25.02.2016 – залишити без змін до приведення вироку до виконання в частині конфіскації належного йому на праві власності майна на користь держави.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, захиснику та направити на адресу обвинуваченого.
Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Суддя	ОСОБА_1