ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року	справа № 380/23880/25	

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ у Львівській області), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30.05.2025 №134450023925 про відмову в призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.11.2000 до 17.09.2001 згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення про виплату пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівські області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 , виплативши виплати за період зупинки. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.05.2025 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши документи, які підтверджують стаж роботи, зокрема трудову книжку НОМЕР_1 . За принципом екстериторіальності заяву розглянуло ГУ ПФУ в Полтавській області та прийняло рішення від 30.05.2025 № 134450023925 про відмову в призначенні пенсії. Підставою для відмови слугувало відсутність необхідного страхового стажу. 12.06.2025 позивач повторно звернувся із заявою до органів Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії, за результатами розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення від 19.06.2025 №134450023925 про відмову у призначенні пенсійного забезпечення через відсутність необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що зарахування до стажу (з 20.11.2000 до 07.09.2001) можливо після надходження акту зустрічної перевірки нарахування суми заробітної плати та сплати внесків до органів Пенсійного фонду України за цей час. 07.07.2025 позивач вчергове звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України. За результатами розгляду заяви, за принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області прийняло рішення від 14.07.2025 №134450023925 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, хоча у рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 31 рік 11 місяців 29 днів і що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди. 
Наголошує, що з листа відповідача-2 від 12.09.2025 довідався, що йому призупинена виплата пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на пенсію, оскільки актом перевірки від 04.08.2025 №1300-5209-1/8193 не підтвердився страховий стаж згідно довідки від 03.07.2025 № 493, виданої ЛКП «Житловик-С». У відповідь на адвокатський запит відповідач-2 листом від 31.10.2025 повідомив, що за наслідками розгляду заяви від 18.08.2025 ОСОБА_2 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058 з 12.06.2025, однак у зв`язку із надходження акту перевірки від 04.08.2025 №1300-5902-1/8193 пенсію призупинено, оскільки довідку від 03.07.2025 № 493 не підтверджено первинними документами, а відтак відсутній стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком (32 роки).
Не погоджуючись із такою поведінкою відповідачів, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 10.12.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків.
На виконання вимог цієї ухвали, 16.12.2025 представник позивача подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додав квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою судді від 22.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 
02.01.2026 відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що позивач 08.05.2025 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком та пакетом документів, за результатами розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 16.05.2025 прийнято рішення №134450023925 про відмову у призначенні пенсії. Страховий стаж позивача становив 30 років 10 місяців 12 днів. Вдруге ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 23.05.2025 встановленого зразка про призначення пенсії за віком та пакетом документів. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.05.2025, ГУ ПФУ в Полтавській області 30.05.2025 прийнято рішення №134450023925 про відмову у призначенні пенсії. Страховий стаж позивача становив 30 років 10 місяців 12 днів. Згідно рішення про відмову від 30.05.2025 до страхового стажу не зараховано період роботи з 20.11.2000 по 17.09.2001, оскільки період не підтверджено даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки.
У подальшому позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявами від 12.06.2025, 07.07.2025, за результатами розгляду яких Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.06.2025 №134450023925, від 14.07.2025 №134450023925. 
Вп`яте ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 18.08.2025, за наслідками розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 призначено пенсію за віком з 12.06.2025 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Період з 20.11.2000 по 17.09.2001 зараховано до страхового стажу. Страховий стаж становив 32 роки 21 день. Однак, у зв`язку із надходженням акту перевірки від 04.08.2025 №1300-5902-1/8193 виплату пенсії призупинено, оскільки довідку від 03.07.2025 № 493 не підтверджено первинними документами, а відтак, відсутній стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком (32 роки). Вказує, що для перевірки достовірності відомостей, відображених у довідці про стаж роботи від 03.07.2025 № 493, виданій для призначення (перерахунку) пенсії на ім`я ОСОБА_1 за період роботи з 20.11.2000 по 17.09.2001 не надано первинні документи, які слугували підставою для її видачі. Зважаючи на наведене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
06.01.2026 відповідач-1 подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказує, що позивач звернувся 23.05.2025 до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши трудову книжку, військовий квиток, атестат, паспорт, код. Згідно трудової книжки від 10.09.1982 НОМЕР_1 до загального страхового стажу не враховано періоди роботи з 20.11.2000 до 17.09.2001, оскільки період не підтверджено даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки. За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 30.05.2025 №134450023925 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .
Згідно з копією трудової книжки від 10.09.1989 серії НОМЕР_1 позивач у спірний період має такий трудовий стаж:
- 20.11.2000 – прийнятий на посаду маляра по 4-му розряду ЖЕК-112 (наказ №175 від 20.11.2000);
- 17.09.2001 – звільнений з роботи по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (наказ №107 від 17.09.2001).
Відповідно до довідки Львівського комунального підприємства «Житловик-С» Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 03.07.2025 №493 ОСОБА_1 працював на посаді маляра по 4-му розряду з 20.11.2000 (наказ про прийом на роботу №175 від 20.11.2000), та звільнений із займаної посади 17.09.2001 (наказ на звільнення №107 від 17.09.2001). У довідці зазначено, що ЛКП «Житловик-С» створено на базі, зокрема, ЖЕК-112.
Згідно з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.06.2025 №6, виданої Львівським комунальним підприємством «Житловик-С», упродовж спірного періоду нараховувалася заробітна плата та на всі виплати нараховано страхові внески.
08.05.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення визначено ГУ ПФУ в Полтавській області.
За результатом розгляду заяви відповідач-1 прийняв рішення від 30.05.2025 №134450023925 про відмову у призначенні пенсії. 
За змістом рішення «…Починаючи з 01.07.2000 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови №794)… Враховуючи вищезазначене, при підтвердженні страхового стажу, зокрема, у період 01.07.2000 по 31.12.2002 за даними трудової книжки, потрібно звіряти такі дані з відомостями персоніфікованого обліку. За відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2024 року, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної, в тому числі за заявою власника трудової книжки.
Гр. ОСОБА_1 звернувся 23.05.2025 до управління із заявою про призначення пенсії за віком, надавши наступні документи: трудову книжку, військовий квиток, атестат, паспорт, код.
Згідно трудової книжки від 10.09.1982 НОМЕР_1 до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 20.11.2000 по 17.09.2001, оскільки період не підтверджено даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки.
Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 30 років 10 місяців 12 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком.
Управлінням прийнято рішення: відмовити гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку».
За змістом рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.06.2025 №2000-0304-9/03927 до страхового стажу не зараховано період роботи з 20.11.2000 до 17.09.2001, відображений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні нарахування та сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду України; період роботи з листопада 2000 по 17.09.2001, відображений у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії №6 від 11.06.2025, оскільки підставою видачі довідки є платіжні відомості, накази про зарахування та звільнення з роботи не зазначено.
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 14.07.2025 №134450023925 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Згідно з актом від 04.08.2025 №1300-5902-1/8193 відомості, відображені у довідці від 03.07.2025 №493, первинними документами не підтверджено.
Листом від 12.09.2025 №1300-5209-8/119850 відповідач-2 повідомив позивачу про те, що виплата пенсії призупинена у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на пенсію. Актом перевірки від 04.08.2025 №1300-5209-1/8193 не підтвердився страховий стаж згідно з довідкою від 03.07.2025 №493, виданою ЛКП «Житловик-С».
У відповідь на адвокатський запит листом від 31.10.2025 №1300-5803-8/145842 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило, що за результатами розгляду заяви від 18.08.2025 ОСОБА_2 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058 з 12.06.2025, однак у зв`язку із надходженням акту перевірки від 04.08.2025 №1300-5902-1/8193 пенсію призупинено, оскільки довідку від 03.07.2025 № 493 не підтверджено первинними документами, а відтак відсутній стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком (32 роки). 
Крім того, факт призначення пенсії підтверджено відповідачем-2 у відзиві на позовну заяву від 02.01.2026, зокрема він зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області призначено ОСОБА_2 пенсію за віком з 12.06.2025 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Період з 20.11.2000 по 17.09.2001 зараховано до страхового стажу. Страховий стаж становив 32 роки 21 день.
Не погоджуючись із рішенням від 30.05.2025 №134450023925 та поведінкою відповідача-2 щодо призупинення виплати пенсії, позивач пред`явив цей позов до суду.
Спірні правовідносини між сторонами склалися у зв`язку із зупиненням виплати призначеної пенсії.
Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюється Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
За дефініцією, закріпленою у ст. 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За змістом ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком передбачено ст. 26 Закону №1058-IV.
Цією нормою регламентовано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Приписами ст.1 Закону №1058-IV унормовано, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За правилами ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений ст. 62 Закону №1788-XII, якою встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - порядок № 637; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1, п. 2 порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Згідно з абз. 1 п. 3 порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 18 порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а обов`язково умовою застосування п. 18 порядку №637 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації є відсутність архівних даних або неможливість одержання документів про наявний стаж роботи.
Судом встановлено, що з 20.11.2000 до 17.09.2001 позивач працював на посаді маляра в ЖЕК-112, що підтверджується записами 34, 35 трудової книжки від 10.09.1982 НОМЕР_1 .
При цьому, матеріали справи не містять покликань пенсійного органу на недоліки у заповненні трудової книжки позивача чи на певні дефекти окремих записів.
Як вбачається з оскаржуваного акту індивідуальної дії, період роботи з 20.11.2000 до 17.09.2001 не зараховано, оскільки не підтверджено даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки.
Згідно зі ст. 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат, що здійснюються в натуральній формі. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Частиною 16 ст. 106 Закону №1058-IV передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
Отже, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача. Порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи.
Суд звертає увагу на те, що позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника, як платника страхових внесків, а також належної сплати страхових внесків. 
Отже, відсутність в системі персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату страхувальником страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за наявності відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/434/17.
Разом з тим, обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно із ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI покладено на платника єдиного внеску.
Суд зазначає, що періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до відповідного стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.
Відтак, відсутність в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію, оскільки остання не може нести за це відповідальність.
Правові висновки суду у цій справі відповідають усталеній практиці Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а, від 31.10.2019 у справі №235/7373/16, від 06.07.2020 у справі №242/2179/17, від 09.10.2020 у справі №341/460/17, від 01.03.2021 у справі №423/757/17, від 31.03.2021 у справі №242/5696/16-а, від 17.11.2021 у справі №242/5635/16-а, а також від 15.06.2022 у справі №383/102/14-а, від 02.08.2022 у справі №560/4616/20.
Як встановлено судом, позивач у спірний період працював у ЖЕК-112, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 , довідкою від 03.07.2025 №493 та довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.06.2025 №6 (у якій зазначено, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок)).
Суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи на такому підприємстві.
З урахуванням викладеного період роботи позивача з 20.11.2000 до 17.09.2001 підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Зважаючи на те, що виплату призначеної пенсії позивачу призупинено ГУ ПФУ у Львівській області з підстав відсутності необхідного страхового стажу, суд дійшов висновку, що зарахування спірного періоду роботи має здійснювати відповідач-2.
Стосовно зобов`язання відповідача-2 поновити виплату пенсії позивачу, суд керується таким.
Відносини щодо припинення та поновлення виплати пенсії унормовані приписами ст. 27 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та ст. 49 Закону № 1058-IV.
Згідно з ст. 27 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.
За змістом ст. 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном; 3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку; 3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Суд звертає увагу, що відповідно до 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Суд установив, що підставою для призупинення виплати призначеної пенсії позивачу слугувало надходження акту перевірки від 04.08.2025 №1300-5902-1/8193, за змістом якого довідку від 03.07.2025 №493 не підтверджено первинними документами, а відтак, відсутній стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком (32 роки).
Однак, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 20.11.2000 до 17.09.2001, а відтак поведінка відповідача-2 щодо призупинення виплати пенсії є протиправною.
З метою поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача-2 щодо припинення виплати позивачу раніше призначеної пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV та зобов`язати відповідача-2 поновити позивачу нарахування та виплату пенсії з моменту фактичного припинення її виплати, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 20.11.2000 до 17.09.2001.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення про виплату пенсії за віком, суд зазначає таке.
Під час розгляду справи судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області призначено ОСОБА_2 пенсію за віком з 12.06.2025 відповідно до Закону № 10580-IV. Період з 20.11.2000 по 17.09.2001 зараховано до страхового стажу. Страховий стаж становив 32 роки 21 день. Ця обставина сторонами не заперечується.
У зв`язку із надходженням акту перевірки від 04.08.2025 № 1300-5902-1/8193 ГУ ПФУ у Львівській області призупинило виплату пенсії позивача. Підставою для вчинення цих дій слугувала відсутність необхідного страхового стажу роботи, оскільки довідку від 03.07.2025 № 493 не підтверджено первинними документами.
З урахуванням того, що суд виснував про наявність підстав для поновлення виплати пенсії, а на законодавчому рівні не передбачено можливість повторного призначення пенсії після призупинення її виплати, підстави для задоволення цієї позовної вимоги відсутні.
Вимога про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 30.05.2025 №134450023925 також не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Приписами ст. 44 Закону №1058-IV унормовано порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.
За змістом ч. 2 ст. 44 Закону №1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 30.05.2025 №134450023925 слугувало те, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 20.11.2000 по 17.09.2001, оскільки він не підтверджений даними з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У рішенні зазначено, що записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки. Відповідач-1 на виконання приписів ст. 44 Закону №1058-IV повідомив позивача про необхідність підтвердження стажу за спірний період додатковими документами.
Під час подальших звернень до органів пенсійного фонду позивачем подано довідки Львівського комунального підприємства «Житловик-С» Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 03.07.2025 №493, про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.06.2025 №6, які підтверджують трудову діяльність позивача у спірний період. На підставі цих додатково наданих документів ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувало позивачу до страхового стажу період роботи з 20.11.2000 по 17.09.2001 та призначило з 12.06.2025 пенсію за віком відповідно до Закону № 10580-IV. 
Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного акту індивідуальної дії, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно є правомірним.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керувався таким.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Приписами ч. 3 ст. 139 КАС України унормовано, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору..
Під час звернення до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1937,92 грн.
З урахуванням задоволення позову частково, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн. 
Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення виплати ОСОБА_2 раніше призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії з моменту фактичного припинення її виплати, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 20.11.2000 до 17.09.2001.
4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач-1 – Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36000; ЄДРПОУ 13967927).
Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ЄДРПОУ 13814885).

Суддя	Андрусів Уляна Богданівна