Справа № 143/291/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л. ,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

встановив: 

У березні 2026 року представник ТОВ «Споживчий центр» Балюх Є. О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 800 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.09.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 06.09.2023-100002679.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3 000 грн строком на 140 днів з дня його надання, дата повернення (виплати) кредиту – 24.01.2026, період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Процентна ставка – фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 20% від суми кредиту та дорівнює 600 грн. 
Представник позивача зазначає, що свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, кредит та проценти з моменту отримання коштів сплатив частково, у зв`язку з чим станом на день подання позову у нього утворилась заборгованість у розмірі 10 800 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн 46 коп., за процентами у розмірі 4 200 грн, за комісією у розмірі 600 грн, за відсотками, нарахованими за ст. 625 ЦК України, у розмірі 3 000 грн.
Ухвалою судді від 26.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження та визначено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 39).
Відповідач, у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку позовного провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки учасники справи не висловили заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд, з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 06.09.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 06.09.2025-100002679. 
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 07.09.2025 № 855901368 (а. с. 30), строком на 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту – 24.01.2026. Процентна ставка – фіксована незмінна у розмірі 1,% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 20% від суми кредиту та дорівнює 600 грн. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту: 0,87%=(3 668,14/3 000)/140х100%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 7 910,15%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 6 668 грн 14 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 3 668 грн 14 коп.
Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору від 06.09.2025 та копією відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які містять електронний підпис відповідача, який здійснений за допомогою одноразового ідентифікатора Е687.
Згідно з п. 3.1 договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Пунктом 3.2 встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-4307.
Згідно з п. 4.3 договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця (а. с. 17-23).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що заявка до кредитного договору підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається відповідно до положень Цивільного або Господарського кодексів України, може бути укладений в електронній формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Оскільки в наявних у матеріалах справи копіях заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт) містяться всі істотні умови договору, зокрема, сума кредиту, строк користування ним, процентна ставка, графік платежів, та ці документи підписані власноручним електронним підписом відповідача, наявні всі підстави вважати, що відповідач уклав кредитний договір і був належним чином проінформований про всі його істотні умови. 
Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 06.09.2025-1000022679 від 07.09.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає: 3 000 грн – основний борг; 4 200 грн – проценти, 600 грн – комісія за надання, 3 000 грн – неустойка, всього – 10 800 грн. Проценти за кредитом нараховані за період з 07.09.2025 по 24.01.2026 (а. с. 14).
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 цього Кодексу)
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктами 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Оскільки, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а саме, суму отриманих від позивача грошових коштів та встановленого договором розміру відсотків не повернув, суд дійшов висновку про необхідність стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками у розмірі 7 200 грн.
Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, є нікчемною.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 міститься висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник.
Враховуючи, що кредит було надано для задоволення споживчих потреб, а товариство не мало права встановлювати плату за дії, які вчиняються ним у власних інтересах, оскільки воно вже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, умова договору щодо стягнення відповідної комісії є нікчемною та не потребує окремого визнання недійсною. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії в сумі 600 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 3 000 грн, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на день розгляду справи дію воєнного стану в Україні не скасовано та не припинено.
Відповідно до п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, з огляду на викладене та виходячи зі змісту наведених норм законодавства, слід дійти висновку, що в цьому випадку відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки, нарахованої у період дії воєнного стану в Україні. Відтак позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 783 грн 80 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, –
ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 06.09.2025-100002679 від 07.09.2025 у розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) грн, з яких 3 000 грн – основний борг, 4 200 грн – проценти.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 1 783 (одна тисяча сімсот вісімдесят три) грн 80 коп.
Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 09.06.2026.

Суддя