ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/26956/25
провадження № 2/753/3859/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,
за участі:
секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва за правилами спрощеного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Британська мовна школа «Айсмарт» про визнання трудового договору припиненим, зобов`язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Британська мовна школа «Айсмарт» про визнання трудового договору припиненим, зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2021 року вона перебувала у трудових відносинах із ТОВ «Британська мовна школа «Айсмарт», де працювала на посаді педагога-організатора.
24.02.2022 року власниця товариства - ОСОБА_2 , повідомила їй через месенджер «Viber» про припинення діяльності товариства. З цього часу, за твердженням позивачки, підприємство фактично припинило господарську діяльність, заробітна плата їй не нараховувалася та не виплачувалася, що, на її думку, свідчить про фактичне припинення трудових відносин. Останнє нарахування заробітної плати, як зазначає позивачка, відбулося у грудні 2021 року.
Також вказує, що її спроби зв`язатися з власницею товариства виявилися безрезультатними, оскільки наявні номери телефонів є недійсними, а електронна пошта підприємства не функціонує. У зв`язку з цим вона позбавлена можливості отримати належним чином оформлені документи, зокрема накази про прийняття на роботу та звільнення, а також внести відповідні записи до трудової книжки.
З метою досудового врегулювання спору 12.10.2025 року вона направила на юридичну адресу товариства заяву про звільнення, у якій, зокрема, просила видати наказ про її звільнення. Однак 29.10.2025 року поштове відправлення було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням строку його зберігання.
З огляду на викладене, просить суд: 1) визнати припиненими з 24.02.2022 року трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Британська мовна школа «Айсмарт»; 2) визнати це судове рішення підставою для внесення відповідних відомостей щодо припинення трудових відносин до реєстру Пенсійного фонду України (а.с. 1-15, 25-36).
Представник відповідача ТОВ «Британська мовна школа «Айсмарт» правом на подання відзиву на позов не скористався.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 37).
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, викликався до суду судовою повісткою за адресою місцезнаходження, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини.
Як вбачається з відомостей «Портал Електронних Послуг» Пенсійного фонду України, 02.12.2021 року позивачка ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Британська мовна школа «Айсмарт» на посаді педагога-організатора на підставі наказу № 19-к від 01.12.2021 року (а.с. 11).
У грудні 2021 року ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату у розмірі 3 102,27 грн., що підтверджується відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 4).
Згідно довідки за формою ОК-5 вбачається, що за 2022-2026 рік інформація від ТОВ «Британська мовна школа «Айсмарт» щодо виплаченої позивачці заробітної плати до Пенсійного фонду України не передавалась.
На даний час юридично відносини з роботодавцем дійсні, при цьому фактично роботу позивачка припинила.
12.10.2025 року засобами поштового зв`язку позивачка ОСОБА_1 звернулась до керівника ТОВ «Британська мовна школа «Айсмарт» із заявою про звільнення її за власним бажанням (а.с. 5).
Разом з тим, її заява залишилась без розгляду, а конверт із заявою повернувся у зв`язку із закінченням строку його зберігання (а.с. 6).
За таких обставин позивачка позбавлена можливості реалізувати свої трудові права, а також внести відповідні записи до паперової трудової книжки.
Таким чином, позивачка не може у встановленому законом порядку припинити трудові відносини з відповідачем, а тому наявні усі підстави визнати припиненими трудові відносини між сторонами у судовому порядку.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором, при юридично оформлених трудових відносинах, не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника.
У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП Україний залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: - припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); - розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45КЗпП України та ін.).
Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.
Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36КЗпП України підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3 ст. 38 КЗпП України).
Відповідно до п.п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України), як зазначено в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20.
У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд, встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій, спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.
Позивачка ОСОБА_1 та ТОВ «Британська мовна школа «Айсмарт» мають трудові відносини, які є безстроковими.
Трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника.
Позивачка бажає припинити трудові відносини з ТОВ «Британська мовна школа «Айсмарт», однак відсутність відомостей про нарахування заробітної плати протягом тривалого часу, що зокрема пов`язано із збройною агресією російської федерації, може свідчити про те, що відповідач припинив свою діяльність. 
Відсутність будь-яких засобів зв`язку з представниками такого товариства позбавляє позивачку можливості розірвати трудові відносини з останнім у спосіб, передбачений КЗпП України.
Трудові відносини між позивачкою та товариством фактично припинені, проте вона позбавлена можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує її конституційні права.
Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими. 
Отже, права позивачки підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з відповідачами припиненими за рішенням суду.
Щодо вимог позивачки визнати це судове рішення підставою для внесення відповідних відомостей щодо припинення трудових відносин до реєстру Пенсійного фонду України, суд зазначає таке.
Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.
Отже, наявність у системі персоніфікованого обліку (Реєстрі застрахованих осіб) відомостей про періоди трудової діяльності застрахованих осіб у подальшому є підставою для призначення та здійснення такій особі пенсійних виплат.
Водночас позивачкою не залучено до участі у справі відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України в якості відповідача у справі.
Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.
З аналізу наведених норм убачається, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі, а суд повинен розглядати позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права з власної ініціативи замінювати неналежного відповідача належним або залучати до участі у справі співвідповідача.
При цьому позивачкою не заявлялося клопотання про заміну неналежного відповідача належним або про залучення до участі у справі співвідповідача.
Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та відсутність у суду повноважень здійснювати заміну неналежного відповідача з власної ініціативи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зазначеної позовної вимоги, оскільки вона пред`явлена до неналежного відповідача.
Разом з тим, така відмова не позбавляє позивачку права на судовий захист, оскільки вона має можливість звернутися до суду з відповідними вимогами до належного відповідача у встановленому законом порядку.
Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Британська мовна школа «Айсмарт» про визнання трудового договору припиненим, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати припиненими з 24.02.2022 року трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Британська мовна школа «Айсмарт», на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
У іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Британська мовна школа "Айсмарт", код ЄДРПОУ 41754406, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7.

Суддя:          Л.М. Осіпенко