Справа № 757/53684/25-к Головуючий у І інстанції -  ОСОБА_1 
Провадження № 11-сс/824/1919/2026 Доповідач в суді II-й інстанції - ОСОБА_2 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ОКРЕМА ДУМКА
судді судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
ОСОБА_3 

21 травня 2026 року м. Київ

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 рокускаргу ОСОБА_4 задоволено та зобов`язано уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 23.10.2025 року. 
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у заяві ОСОБА_4 від 23 жовтня 2025 року зазначено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення окремими особами, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, тобто вказані відомості, які є достатніми для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, що відповідає положенням ч. 5 ст. 214 КПК України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 , який діє в інтересах Головного слідчого управління Національної поліції України, подав апеляційну скаргу, в якій указав про її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що до Національної поліції України надходила заява ОСОБА_4 від 23.10.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, розгляд якої та прийняття рішення було доручено Головному управлінню Національної поліції у м. Києві, тобто в порядку ст. 214 КПК України розгляд його заяви ГСУ НПУ не здійснювався. Також звернув увагу на те, що в ухвалі слідчого судді не зазначено про надходження до суду заперечень ГСУ НПУ від 10.11.2025 року, а також не обґрунтовано мотиви та підстави, якими б встановлювалось, що заява ОСОБА_4 від 23.10.2025 року містить відомості саме про вчинення кримінального правопорушення. Просив поновити строки на апеляційне оскарження ухвали слідчої судді від 12.11.2025 року, оскільки розгляд скарги ОСОБА_4 здійснювався без представників Головного слідчого управління Національної поліції України у зв`язку із чим копію оскаржуваної ухвали ними отримано несвоєчасно, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою закрити провадження за скаргою ОСОБА_4 .
За результатами апеляційного розгляду ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 21 травня 2026 року ОСОБА_6 , який діє в інтересах Головного слідчого управління Національної поліції України, поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 року, а його апеляційну скаргу залишено без задоволення та ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 року залишено без змін.
Разом з тим, керуючись положеннями ч. 3 ст. 375 КПК України вважаю за необхідне викласти окрему думку з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 , який діє в інтересах Головного слідчого управління Національної поліції України, подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 року, якою скаргу ОСОБА_4 задоволено та зобов`язано уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 23.10.2025 року.
Так, порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 КПК України. Так, згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
У ст. 309 КПК Українинаведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені у апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
При цьому, Конституційний Суд України своїм рішенням від 17.06.2020 року № 4-р (ІІ)/2020, визнав неконституційним положення ч. 3 ст. 307 КПК у частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Зазначене Рішення стосується забезпечення права особи на судовий захист від конкретного виду бездіяльності слідчого чи прокурора, а саме невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, і випливає з конституційних гарантій захисту прав людини. 
Таким чином, рішення слідчого судді, яким зобов`язано уповноважену особу внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення, на відміну від рішення, яким особі відмовлено у зобов`язанні службових осіб здійснити такі дії, не підлягає апеляційному оскарженню. 
Оскільки ухвалою слідчого судді було задоволено скаргу  ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Національної поліції України щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та зобов`язано внести уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України відомості до ЄРДР за його заявою, то з огляду на положення ст.ст. 307, 309 КПК України вважаю, що наведена ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 
Вказане підтверджується також практикою Верховного Суду, зокрема позиціями, викладеними в постановах від 07 червня 2022 року (справа № 522/17750/20) та від 11 лютого 2021 року (справа № 405/5435/20), де суд звернув увагу на те, що положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, є неконституційним лише в частині оскарження в апеляційному порядку звернення з апеляційною скаргою саме особи/індивіда, а прокурор (в цьому випадку представник ГСУ НПУ) не є суб`єктом такого оскарження в апеляційному порядку та встановлення обмежень на апеляційне оскарження ним такої ухвали слідчого судді в апеляційному порядку не є порушенням конвенційного права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), конституційного принципу верховенства права (ст. 8 Конституції України), принципу змагальності та рівності сторін (статті 10, 22 КПК) та не свідчить про порушення права на доступ до правосуддя.
Враховуючи, що апеляційна скарга представника Головного слідчого управління Національної поліції України була призначена до розгляду у судовому засіданні у строк, передбачений ч. 2 ст. 422 КПК України, та призначенням апеляційної скарги до розгляду суддею доповідачем фактично було відкрите провадження за цією апеляційною скаргою, то вважаю, що після отримання матеріалів судового провадження, з яких вбачається, що апеляційну скаргу подано на рішення, яке не підлягає оскарженню, що стало відомо після відкриття провадження за цією апеляційною скаргою, апеляційне провадження за апеляційної скаргою  ОСОБА_7 , який діє в інтересах Головного слідчого управління Національної поліції України, підлягало закриттю, а апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 399 КПК України- поверненню особі, яка її подала.

Суддя ОСОБА_3