Провадження номер 2/741/429/26
Єдиний унікальний номер 741/2117/25

РІШЕННЯ
іменем України

08 червня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого – судді Крупини А.О.,
з участю секретарів судового засідання Кузьменка І.С., Богдан Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25289,15 грн та понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 25.04.2025-100002838, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 13000 гривень строком на 183 дні до 24.10.2025. Відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти в розмірі 13000 грн, а, отже, акцептовано умови договору.
ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, перераховано кредитні кошти на електронний платіжний засіб відповідача 4149-51хх-хххх-7757. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позову в нього утворилася заборгованість у розмірі 25289,15 гривень, яка складається із: 10174,84 грн заборгованості по тілу кредиту, 11604,31 грн заборгованості по процентах, 3510 грн неустойки. Саме вказаний розмір заборгованості позивач просить стягнути судовим рішенням. 
Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 18 лютого 2026 року.
Протокольною ухвалою суду від 18 лютого 2026 року до матеріалів справи за клопотанням відповідача приєднано копію довідки в/ч НОМЕР_1 № 248 від 22 серпня 2025 року, копію війського квитка, виданих на ім`я відповідача, у судовому засіданні оголошено перерву до 30 квітня 2026 року за клопотанням відповідача.
30 квітня 2026 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в розгляді іншої справи, розгляд справи призначено на 08 червня 2026 року. 
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Оболонкова Ю.В. у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила суд здійснювати розгляд справи без участі позивача та представника позивача на наявними в матеріалах справи доказами. 
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні, яке відбулося 18 лютого 2026 року, позовні вимоги визнав частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, у решті позовних вимог просив відмовити, оскільки він є діючим військовослужбовцем ЗСУ. У судове засідання, яке відбулося 08 червня 2026 року, відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. 08 травня 2026 року відповідачем подано до суду заяву, у якій він просив приєднати до матеріалів справи копію квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.4869169432.1 від 06 травня 2026 року про сплату 10200 грн у рахунок погашення тіла кредиту за кредитним договором № 25.04.2025-100002838 на рахунок ТОВ «Споживчий центр». Також просив застосувати до нього пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців, здійснити розгляд справи без його участі (а. с. 65, 66).
Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд уважає, що неявка сторін та їх представників не перешкоджає розгляду справи та вважає за можливе ухвалити рішення, оскільки позиції сторін суду відомі та зрозумілі. 
У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, робить нижченаведений висновок.
Судом встановлено, що 25 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 25.04.2025-100002838 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора, та підписання заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов кредитування та схвалення їх кредитором, а також підписання відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (а. с. 19-25).
Так, 25 квітня 2025 року о 21:41 за допомогою одноразового ідентифікатора Е591 ОСОБА_1 підписав заявку кредитного договору № 25.04.2025-100002838 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 25 квітня 2025 року за посиланням https:/sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 22-23).
За умовами заявки № 25.04.2025-100002838 від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 надано кредит на таких умовах:
1. дата надання/видачі кредиту – 25/04/2025;
2. сума кредиту – 13000 грн.;
3. строк, на який надається кредит, - 183 дні з дати його надання;
4. дата повернення (виплати) кредиту – 24.10.2025;
6. процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 
7. комісія, пов`язана з наданням кредиту, – 20 % від суми кредиту та дорівнює 2600 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту;
15. неустойка: 130 грн 00 коп, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання;
18. спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифіаційних даних через Систему BankID НБУ. 
Відповідно до заявки № 25.04.2025-100002838 від 25 квітня 2025 року реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4149-51хх-хххх-7757 (а. с. 22). 
Згідно з п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальниу коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-51хх-хххх-7757. 
Згідно з п. 11.4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) позичальник підтверджує, що вказаний ним для перерахування коштів платіжний засіб/поточний рахунок належить виключно позичальнику на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином, платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником.
25 квітня 2025 року о 21:41 ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е591 підписано відповідь позичальника про прийняття (акцепт) кредитного договору № 25.04.2025-100002838 (кредитної лінії) на вищевказаних умовах. 
Між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 04 січня 2024 року укладено договір про надання послуг з переказу коштів з використанням платіжної системи iPay.ua (а. с. 26-31).
25 квітня 2026 року о 21:42:22 через сервіс онлайн платежів iPay.ua на платіжну картку НОМЕР_2 , здійснено виплату грошових коштів у сумі 13000 грн, призначення платежу: видача за договором кредиту № 25.04.2025-100002838, номер тразакції в системі iPay.ua - 722403585, що підтверджується повідомленням товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» № 1-2011 від 20 листопада 2025 року (а. с. 12).
Відповідно до інформації, отриманої з центрального вузла Системи BankID на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача, особу позичальника ОСОБА_1 ідентифіковано через АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 31, зворот). 
Зі змісту довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 25.04.2025-100002838 від 25.04.2025 убачається, що заборгованість ОСОБА_1 складає 25289,15 грн, з яких: 10174,84 грн – основний борг, 11604,31 грн – проценти, нараховані за період з 25 квітня 2025 року по 24 жовтня 2025 року, 3510 грн – неустойка (а. с. 13). 
За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Як слідує з матеріалів справи, кредитний договір № 25.04.2025-100002838 від 25.04.2025 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, у ньому зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, розмір комісії за надання кредиту, умови кредитування. Кредитний договір підписано відповідачем 25 квітня 2025 року з використанням позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е591.
Крім того, у кредитному договорі сторони погодили суму кредиту 13000 грн, строк кредиту – 183 дні з дати його надання, розмір процентної ставки (1% за 1 день користування кредитом), розмір комісії за надання кредиту (130 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання).
За вказаних обставин, суд уважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» кредитного договору № 25.04.2025-100002838 від 25.04.2025. Крім того, факт укладення договору визнаний і відповідачем. 
Факт перерахування відповідачеві коштів у розмірі 13000 грн підтверджується повідомленням ТОВ «УПР» № 1-2011 від 20.11.2025 (а. с. 12) та інформацією про ідентифікацю позичальника ОСОБА_1 , отриманою з центрального вузла Системи BankID на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача (а. с. 31, зворот). 
Крім того, факт перерахування та отримання кредитних коштів визнаний і самим відповідачем ОСОБА_1 у судовому засіданні. 
Отже, TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 25.04.2025-100002838 від 25.04.2025 у повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору.
В обґрунтування наявності заборгованості відповідача позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості ОСОБА_1 , відповідно до якої заборгованість відповідача складає 25289,15 грн, з яких: 10174,84 грн – основний борг, 11604,31 грн – проценти за період з 25 квітня 2025 року по 24 жовтня 2025 року, 3510 грн – неустойка (а. с. 13).
Як вбачається з матеріалів справи відповідач визнав заборгованість за основним боргом у розмірі 10174,84 гривень. При цьому, 06 травня 2026 року, тобто в процесі розгляду даної цивільної справи, відповідачем сплачено на рахунок позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 25.04.2025-100002838 10200 грн, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.4869169432.1 від 06 травня 2026 року про сплату 10200 грн на рахунок ТОВ «Споживчий центр», призначення платежу: оплата по кредиту згідно з кредитним договором № 25.04.2025-100002838 (а. с. 66).
Отже, відповідачем погашено заборгованість по основному боргу за кредитним договором у процесі розгляду справи, а тому заборгованість по тілу кредиту не підлягає стягненню з відповідача. 
Крім того, заборгованості за відсотками та неустойкою відповідач у судовому засідання не визнав з огляду на його статус військовослужбовця ЗСУ, у заяві до суду від 08 травня 2026 року просив застосувати до нього пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. 
Так, за даними військового квитка серії НОМЕР_3 від 30 червня 2020 року ОСОБА_1 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» призвано до лав Національної гвардії України. Відомостей про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, демобілізацію, зняття з військового обліку військовий квиток не містить (а. с. 48-49).
Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України № 248 від 22.08.2025 молодший сержант ОСОБА_1 24.02.2022 призваний по мобілізації відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», зарахований до списків в/ч 24.02.2022, наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 37 с/ч (а. с. 47).
Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
З аналізу вказаної норми права вбачається, що пільги щодо нарахування відсотків та штрафних санкцій за договорами кредиту мають такі категорії військовослужбовців:
- які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову;
- інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції або у відсічі збройної агресії рф проти України.
Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року має статус військовослужбовця, 24 лютого 2022 року, тобто до укладення кредитного договору № 25.04.2025-100002838 від 25.04.2025, призваний до лав Національної гвардії України по мобілізації та на даний час перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом.
При цьому, застосування приписів ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.
Отже, нараховані позивачем проценти за період з 25.04.2025 по 24.10.2025 за кредитним договором № 25.04.2025-100002838 від 25.04.2025 у сумі 11604,31 грн не підлягають стягненню з відповідача, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами необхідно відмовити.
При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідача неустойки у розмірі 3510 грн, суд робить нижченаведений висновок.
15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX, який набув чинності 17.03.2022 та відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.
Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, режим воєнного стану діє в Україні й на час розгляду цієї справи.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 уклав кредитний договір з ТОВ «Споживчий центр» 25.04.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України неустойка в розмірі 3510 грн не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем.
Позивачем вищевказані норми закону не враховані, здійснено розрахунок неустойки у розмірі 3510 грн, яка відповідно до вимог зазначеної правової норми підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.
Отже, на підставі вищевикладеного, ураховуючи сплату відповідачем на користь позивача заборгованості за основним боргом, яка відбулася в процесі розгляді справи, суд робить висновок, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає судовий збір за позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 224-226, 228, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Повний текст рішення складено 08 червня 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА