ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2656/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники учасників провадження:
від скаржника: Карасевич В.А. (власні засоби); 
інші учасники не з`явились; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу  Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 (суддя Примак С.А., повний текст якої підписаний 10.06.2025) у справі №904/2656/25
за заявою ОСОБА_1 м.Павлоград  
про визнання неплатоспроможним
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі №904/2656/25 відмовлено у відкриті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_1 , в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду зі стадії підготовчого судового засідання. 
При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що на стадії вирішення питання про прийняття до розгляду чи повернення без розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не перевіряються ознаки неплатоспроможності боржника, добросовісності боржника, а оцінка реального стану платоспроможності боржника фактично надається судом за наслідком відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, введення процедури реструктуризації боргів боржника, звернення кредиторів до суду із заявами про визнання грошових вимог до боржника, їх розгляду судом, розгляду звіту про результати перевірки декларації боржника, оцінки доказів наданих на підтвердження фінансово-майнового стану боржника. 
Подібний за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №922/1426/21 і від 28.09.2022 у справі №916/106/22. 
Всупереч вище зазначених норм, судом в ухвалі від 27.05.2025 не вирішено питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб подати до суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, що стали підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. 
Також судом у підготовчому засіданні, що відбулось 10.06.2025, не було зазначено такі недоліки, чим було порушено право заявника про надання відповідних пояснень з того чи іншого питання, а також наданні додаткових доказів, необхідних для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Загальна історія кредитних відносин Заявниці відображається у відповідній Кредитній історії станом на 24.04.2025, яка була складена та сформована в електронному вигляді ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (надалі – ТОВ «УБКІ») у відповідності до Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».
Відповідно до даного витягу, станом на 24.04.2025 міститься інформація що наразі у заявниці існує заборгованість за 23 кредитами, отриманими до січня 2024 року (в тому числі реструктуризовані та продані за договорами факторинку).
Враховуючи даний факт, до інформації, наведеної у Кредитній історії, та з метою отримання актуальної інформації кожному з кредиторів, включаючи вторинних, третинних надсилались адвокатські запити. Повідомляє, що в її інтересах адвокатом Карасевичем В.А. були направлені адвокатські запити до відповідних банківських і фінансових установ, зокрема до ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КІФ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Вказані дії є підтвердженням належного та активного вжиття заходів для отримання повної інформації про фінансовий стан заявника та обсяг зобов`язань.
Погоджується із позицією суд першої інстанції, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження обставин неплатоспроможності, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням. 
Таким чином, при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність нею подавалось клопотання про витребування доказів відповідно до ст. 81 ГПК України, зокрема — витребування від ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КІФ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» офіційної інформації про залишок та структуру заборгованості, в тому числі і кредитні договори. Отже, вважає, що виконала всі можливі і доступні заходи для того, щоб отримати потрібну інформацію, проте не отримала її від деяких кредиторів з причин, що не залежали від її волі.
Як і зазначалось у змісті заяви, наданий Суду план є лише попереднім і складеним з урахуванням того скрутного стану, у якому опинився заявник: відсутність будь-яких джерел існування та постійної роботи, небажання роботодавців офіційно оформлювати на роботу особу пенсійного віку, постійно змінювана на гірше економічна ситуація у державі, обумовлена військової агресією, що триває третій рік, та т.ін.
Заявниця не виключає, що найближчим часом зможе працевлаштуватись (у т.ч. разові підробітки та/або сезонна робота) і отримувати хоча б мінімальну заробітну плату. У такому випадку до плану реструктуризації буде можливим внести достовірні відомості про суми, що можна направляти хоча б на часткове погашення боргів.
Підготовка остаточного Плану реструктуризації боргів Боржника здійснюватиметься в процесі процедури реструктуризації боргів Боржника за безпосередньою участю арбітражного керуючого та з дотриманням всіх вимог щодо змісту Плану реструктуризації боргів, зазначених в статті 124 КУзПБ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 25.06.2025 здійснено запит матеріалів необхідних для розгляду скарги по справі №904/2656/25 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
30.06.2025 матеріали справи №904/2656/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2025 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору задоволено частково; зменшено заявнику розмір судового збору, що підлягає сплаті до суми 1389,80 грн; апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху через неподання останньою доказів оплати судового збору у встановленому розмірі (визначена сума сплати 1389,80 грн). Скаржнику наданий строк (10 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.07.2025 у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), суддів – Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі № 904/2656/25; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 24.11.2025.
12.11.2025 до суду від представника апелянта адвоката Карасевича В.А. надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. 
В судовому засіданні 24.11.2025 оголошено перерву до 03.03.2026.
В судовому засіданні 03.03.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
27.02.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області за допомогою системи "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Заява обґрунтована заборгованістю Боржника за угодами про отримання кредитів у банківських установах та мікрокредитів від макрофінансових організацій, загрозою неплатоспроможності Боржника та іншими обставинами, через які Боржник не зможе найближчим часом відновити погашення своїх кредитів, а саме внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, ускладнення економічної ситуації та девальвації національної валюти тощо.
Зокрема, Заявниця посилається на те, що маючи ряд зобов`язань перед кредиторами (станом на день подання заяви на загальну суму 1 116 423,10, з них прострочених – 1 102 331,30 грн, неустойка (штраф, пеня) – 25 592,11 грн) вона з січня 2024 року, тобто упродовж більше, ніж 2 місяці припинила погашення кредитів та здійснення інших планових платежів за усіма кредитними зобов`язаннями більше, ніж на 50%.
Крім того, заявниця посилається на інші обставини, що вказують на загрозу неплатоспроможності, зокрема: повномасштабне вторгнення збройних сил РФ на територію України і тривале, понад три роки, ведення активних бойових дій, унаслідок чого в Україні оголошено воєнний стан; нестабільна економічна ситуація в державі; щомісячна девальвація національної валюти, стрімке зростання цін на товари і продукти харчування; скрутне особисте становище Боржника (накопичення Боржником суттєвого розміру кредитних зобов`язань, які не можуть бути ним виконані у повному обсязі та одночасно) тощо.

За змістом поданих матеріалів, на підтвердження укладення договорів з кредиторами та наявності заборгованості за вказаними угодами заявником надано конкретизований список кредиторів, серед яких:
1) Акціонерне товариство “Перший Український Міжнародний Банк” (АТ “ПУМБ”);
2) Товариство з обмеженою відповідальністю “БІЗНЕС ПОЗИКА” (ТОВ “БІЗНЕС ПОЗИКА”);
3) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ТАЛІОН ПЛЮС” (ТОВ “ТАЛІОН ПЛЮС”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ДІДЖИ ФІНАНС” (ТОВ “ДІДЖИ ФІНАНС”);
4) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “КЛАЙ ІНВЕСТ” (ТОВ “КЛАЙ ІНВЕСТ”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ДІДЖИ ФІНАНС” (ТОВ “ДІДЖИ ФІНАНС”);
5) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” (ТОВ “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” (ТОВ “ФК “ЄАПБ”);
6) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “МІЛОАН” (ТОВ “МІЛОАН”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “КРЕДИТ-КАПІТАЛ” (ТОВ “ФК “КРЕДИТ КАПІТАЛ”);
7) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “АВАНС КРЕДИТ” (ТОВ “АВАНС КРЕДИТ”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” (ТОВ “ФК “ЄАПБ”);
8) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “СТАР ФАЙНЕНС ГРУП” (ТОВ “СТАР ФАЙНЕНС ГРУП”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” (ТОВ “ФК “ЄАПБ”);
9) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА” (ТОВ “МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ТАЛІОН ПЛЮС” (ТОВ “ТАЛІОН ПЛЮС”), третинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ОНЛАЙН ФІНАНС” (ТОВ “ФК “ОНЛАЙН ФІНАНС”);
10) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “КРЕДІПЛЮС” (ТОВ “ФК “КРЕДІПЛЮС”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” (ТОВ “ФК “ЄАПБ”);
11) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “КІФ” (ТОВ “ФК “КІФ”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “КРЕДИТ-КАПІТАЛ” (ТОВ “ФК “КРЕДИТ КАПІТАЛ”);
12) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “МАНІФОЮ” (ТОВ “МАНІФОЮ”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “КРЕДИТ-КАПІТАЛ” (ТОВ “ФК “КРЕДИТ КАПІТАЛ”);
13) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “СЕЛФІ КРЕДИТ” (ТОВ “СЕЛФІ КРЕДИТ”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ “УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС” (ТОВ “ФК “УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС”);
14) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ТОП1” (ТОВ “ФК “ТОП1”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “Є ГРОШІ” (ТОВ “ФК “Є ГРОШІ”), третинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ТЕХНОФІНАНС” (ТОВ “ФК “ТЕХНОФІНАНС”);
15) Первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “КРЕДИТПРОМІНВЕСТ” (ТОВ “КРЕДИТПРОМІНВЕСТ”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ТЕХНОФІНАНС” (ТОВ “ФК “ТЕХНОФІНАНС”);
16) Товариство з обмеженою відповідальністю “СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР” (ТОВ “СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР”);
17) Товариство з обмеженою відповідальністю “АЛЕКСКРЕДИТ” (ТОВ “АЛЕКСКРЕДИТ”);
18) Товариство з обмеженою відповідальністю “ІННОВА ФІНАНС” (ТОВ “ІННОВА ФІНАНС”;
19) Товариство з обмеженою відповідальністю "МІСТЕР МАНІ";
20) Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНТАРГЕТ” (ТОВ “ФІНТАРГЕТ”);
21) Товариство з обмеженою відповідальністю “ФК НОВІ КРЕДИТИ” (ТОВ “ФК “НОВІ КРЕДИТИ”);
22) Товариство з обмеженою відповідальністю “СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН” (ТОВ “СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН”);
23) Первинний кредитор ПАТ КБ “НАДРА”, вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “КРЕДИТ-КАПІТАЛ” (ТОВ “ФК “КРЕДИТ КАПІТАЛ”);
24) Первинний кредитор ПАТ “Альфа-Банк” Акціонерне товариство “СЕНС БАНК” (АТ “СЕНС БАНК”), вторинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “КРЕДИТ-КАПІТАЛ” (ТОВ “ФК “КРЕДИТ КАПІТАЛ”).
Загальна сума заборгованості складає 1 116 423,10 грн.

Колегія суддів зазначає, що подані заявником матеріали не повною та не достатньою мірою відображають обґрунтування вимог про визнання його неплатоспроможним.
Заявник посилається на те, що частина кредиторів надала повні і вичерпні відомості разом з документами, що підтверджують договірні відносини, та з розрахунками сум заборгованості або встановлено, що це первинні кредитори, які передали право вимоги за договором факторингу. 
Також, заявником зазначено, що не відповіли на адвокатські запити або відмовили з надуманих причин наступні кредитори: "ТОВ "ОНЛАЙН ФІНАНС", ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КІФ", ТОВ "МАНІФОЮ", ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС", ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ".

Оскаржувана ухвала господарського суду від 10.06.2025 у даній справі, якою відмовлено у відкриті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , мотивована тим, що в матеріалах заяви відсутні докази запитів та договори позики (кредитні договори) укладені між заявницею та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", ТОВ "КРЕДИТПРОМІНВЕСТ", ТОВ "ІННОВА ФІНАНС", ТОВ "ФК "ТОП1", АТ "СЕНС БАНК".
Боржницею до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство долучено проєкт плану реструктуризації боргів, в якому зазначено, що боржник не планує і не може виділяти будь-які грошові кошти для погашення вимог кредиторів та просить борги списати, пропонуючи виконання плану реструктуризації боргів боржника у 1 (один) місяць.
Заявницею не подано жодних матеріалів, які б доказували реальне вживання заходів з покращення матеріального становища для погашення заборгованості.
Виходячи зі встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що боржником належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, в розумінні положень ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не доведено наявності правових підстав для відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Предметом апеляційного перегляду у цій справі є питання дотримання місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Згідно з частиною першою статті 116 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
Ці підстави визначені в частині другій статті 115 цього Кодексу, згідно з положеннями якої в її редакції, чинній станом на дату звернення Боржника в травні 2025 року із заявою у цій справі, боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:
2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;
3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
4) наявні ознаки загрози неплатоспроможності.

За змістом положень статті 113, частини першої та другої статті 116 КУзПБ про наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку мають свідчити достатні фактичні обставини з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи - підприємця).
За змістом частини першої статті 117 КУзПБ у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або для повернення такої заяви господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про прийняття заяви до розгляду, в якій зокрема зазначається дата підготовчого засідання.

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині третій статті 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст.
Отже, з урахуванням положень частини третьої статті 13, статей 74, 76, 77 ГПК України, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, місцевий суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до статті 116 КУзПБ та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 КУзПБ.
Подібний за змістом висновок викладений, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 902/227/20, від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20 та від 18.01.2024 у справі № 911/2308/23.
За приписами частини третьої статті 119 КУзПБ суд за наслідками підготовчого засідання може вчинити одну із таких процесуальних дій: відкрити провадження у справі про неплатоспроможність у разі підтвердження однієї з підстав відкриття провадження у справі, визначених частиною другою статті 115 КУзПБ та відповідності заяви вимогам статті 116 КУзПБ, а за відсутності таких підстав - відмовити у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність з підстав, визначених частиною четвертою статті 119 КУзПБ.

Згідно з частиною четвертою статті 119 КУзПБ господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 
1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 
2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; 
3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; 
4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.
Наведений перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає, оскільки зазначена норма за ступенем визначеності є абсолютно визначеною. 
У цих висновках колегія суддів звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої в постановах 24.01.2024 у справі № 902/1014/23 (пункт 21), від 12.11.2024 у справі № 922/2623/21 (пункт 7.14).
Отже, на стадії підготовчого засідання у справі судом надається оцінка відповідності поданої заяви боржника за формою та змістом вимогам статтям 115, 116 КУзПБ та наявності / відсутності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність за частиною четвертою статті 119 КУзПБ, за відсутності яких суд зобов`язаний відкрити провадження у справі (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 924/622/23).

Відповідно до ч. 3 ст. 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, щодо кожного кредитора (боржника) - підстави виникнення зобов`язань.
Разом з тим, в матеріалах заяви відсутні докази запитів та договори позики (кредитні договори), укладені між заявницею та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", ТОВ "КРЕДИТПРОМІНВЕСТ", ТОВ "ІННОВА ФІНАНС", ТОВ "ФК "ТОП1", АТ "СЕНС БАНК", з огляду на що колегія суддів позбавлена можливості перевірити твердження Заявника щодо суми грошових зобов`язань (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) Заявника перед цими кредиторами, а також констатувати (підтвердити) факт припинення погашення Заявником кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів та зобов`язань упродовж двох місяців, перед цими кредиторами.

Заявником у апеляційній скарзі зазначено наступне:
«На підтвердження кредитних моїх кредитних відносин із ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕС», мною було долучено до заяви про відкриття провадження відповідь на адвокатський запит із вих. №335/25 від 02.05.2025 року, у якому первісний кредитор ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕС» повідомив, що 04.06.2024 року право вимоги за вказаним вище договором було відступлене Фактором на користь ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС». В свою чергу ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» надало кредитний договір №2452001682- 056274 від 17.12.2023 року, за яким набуло право вимоги, укладений із мною та ТОВ «ТОП 1», та відповідно до довідки з УБКІ, кредитором є ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ». Копії відповіді та договорів надаються. 
Щодо договору позики з ТВ «ІННОВА ФІНАНС» повідомляємо, що відповіддю із вих №250705-7 від 07.05.2025 року повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором№2340231223 від 06.12.2023 року, проте вимогу про надання такого договору не виконано та не надано таку копію. Копія відповіді додається.
Щодо кредитного договору укладеного між мною та АТ «СЕНС БАНК» повідомляю, що зазначення такого кредитора було помилкове, замість нього необхідно зазначити кредитора ПРАТ «АЛЬФА-БАНК» про що було зазначено у списку кредиторів поряд із АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується відповіддю ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у листі із вих.№08.05.2025 від 07.05.2025 року. Крім того, копії кредитного договору не було надано. Копія відповіді додається.». 

Щодо долучених до апеляційної скарги документів та посилання на них у змісті апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з приписами частини третьої статті 269 ГПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновків викладених Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 у справах № 916/3130/17, від 18.06.2020, № 909/965/16, від 26.02.2019, № 913/632/17 єдиним винятковим випадком, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
Допущення прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів (нових) матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.06.2022 у справі № 906/707/18).
Тобто, при поданні Апелянтом доказів, які не були подані до суду першої інстанції, він повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, що здійснено не було.
Колегія суддів зауважує, що саме Апелент був ініціатором відкриття провадження про його неплатоспроможність. Отже, у нього було достатньо часу для надання всіх пояснень і доказів, які він вважав за доцільне надати суду.
За вимогами статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За імперативним приписом частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип рівності сторін у процесі у розумінні справедливого балансу між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Отже, прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Таким чином, враховуючи недотримання Апелянтом чітко встановленого процесуальним законодавством порядку подання нових доказів в суді апеляційної інстанції, а саме не обґрунтування ним наявності виняткового випадку неподання цих доказів у встановлений строк, як і не доведення неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, відсутні підстави для залучення до матеріалів справи нових доказів, поданих разом з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини восьмої статті 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, нові докази, що долучено Апелянтом до апеляційної скарги, колегією суддів до розгляду не приймаються. 
Таким чином, з огляду на неприйняття до уваги колегією суддів копій документів, що долучені ОСОБА_1 до апеляційної скарги, апелянтом не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своєї апеляційної скарги, зокрема, про надання господарському суду щодо кожного кредитора (боржника) всіх кредитних договорів, на підставі яких можна встановити залишок та структуру заборгованості.

Також колегією суддів встановлено, що у відповідях фінансових установ зазначені не "надумані причини", а цілком законні вимоги для надання затребуваної адвокатом інформації, а саме ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" у відповіді № 921 від 05.05.2025 зазначив, що ордер, який доданий до заяви не відповідає вимогам п.12 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого Рішенням № 41 Ради адвокатів України від 12.04.2019.
Також у відповіді ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" № 19-05-25-АЗ від 09.05.2025 зазначено, що у випадку, якщо адвокатом запитується інформація з обмеженим доступом, а саме конфіденційна інформація про клієнта (персональні дані), такий запит має відповідати вимогам чинного законодавства України та містити підтвердження його повноважень на отримання такої інформації, що обумовлено, зокрема статтями 6, 7, 8, 10, 14, 16, 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Таким підтвердженням повноважень адвоката може бути договір про надання правової допомоги, в пунктах якого мають міститись чітко визначені повноваження адвоката щодо отримання персональних даних клієнта, додаток до договору або письмове волевиявлення клієнта у вигляді згоди, тощо. Необхідність підтвердження повноважень на отримання адвокатом інформації з обмеженим доступом обумовлена обов`язками володільця персональних даних забезпечити належний захист персональних даних, таємниці фінансової послуги від незаконного доступу до них, що прямо передбачено чинним законодавством України. У наданих представником заявника документах відсутнє підтвердження повноважень на отримання інформації з обмеженим доступом.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що КУзПБ передбачає на етапі прийняття заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство можливість залишення без руху такої заяви та надання строку на усунення таких недоліків; та на етапі прийняття заяви до розгляду ухвалою суду вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб подати до суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
На підтвердження своїх доводів посилається на висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №922/1426/21 і від 28.09.2022 у справі №916/106/22, відповідно до якого на стадії вирішення питання про прийняття до розгляду чи повернення без розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не перевіряються ознаки неплатоспроможності боржника. 
Колегія суддів не приймає до уваги вищенаведені доводи заявника апеляційної скарги та висновки Верховного Суду щодо застосування норм правка, оскільки вони не є релевантними, так як сформовані для стадії прийняття заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, тоді як оскаржувана ухвала прийнята за наслідком підготовчого засідання.

Заявник апеляційної скарги посилається на виписку з УБКІ, яка містить інформацію про його кредитні зобов`язання.
Відносно посилання заявника на надання кредитної історії боржника, колегія суддів зазначає, що оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні правові наслідки процесуального та майнового характеру, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному (достатньому) обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.
Колегія суддів зазначає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження обставин неплатоспроможності особи, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням. Таким чином, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту без інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, не є достатнім для доведення відповідних обставин та встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі. Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проєкт плану реструктуризації боргів).
Частиною 1 статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.
Так, відповідно до ч.2 ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.
Виконання мети процедури реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливе лише за умови, коли боржник істинно бажає виконати взяті на себе грошові зобов`язання, але через певні майнові/фінансові причини не може їх виконати в повному обсязі належним чином.
Системне тлумачення приписів книги четвертої КУзПБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах Кодексу принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
Боржник має реалізувати право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою.
Такими чином, погашення вимог кредиторів (виконання взятих на себе грошових зобов`язань) у межах об`єктивних можливостей є проявом добросовісного використання боржником своїх прав у судових процедурах неплатоспроможності та істинного бажання виконати взяті на себе грошові зобов`язання.
Проте, боржницею, до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство долучено проєкт плану реструктуризації боргів, в якому зазначено, що боржник не планує і не може виділяти будь-які грошові кошти для погашення вимог кредиторів та просить борги списати, пропонуючи виконання плану реструктуризації боргів боржника у 1 (один) місяць.
Так, заявницею у плані реструктуризації боргів у розділі 5.1. «Доходи, які боржник отримує», зазначено, що станом на день подання плану реструктуризації Боржник є пенсіонером, у трудових відносинах з іншими особами не перебуває, підприємницьку діяльність не здійснює, в розділі 6. «Розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення вимог кредиторів» зазначено 00 грн 00 коп., вимоги кредиторів, які будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації боргів: 1 116 423,10 грн, що еквівалентно 100 % загальної суми заборгованості. 
Зазначене вище говорить про те, що ОСОБА_1 свідомо не планує дійти до дієвого прагнення компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та відновлення свого фінансового положення. Такі умови відновлення платоспроможності боржника не передбачають особливості провадження у справі про неспроможність фізичних осіб, які визначені у ст. 113, 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Із системного аналізу викладених вище обставин, господарський суд дійшов правильного висновку, що проєкт плану реструктуризації боргів не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до нього не може бути досягнута кінцева мета процедури відновлення платоспроможності боржника повне або часткове погашення вимог кредиторів.
Колегія суддів вважає, що надання у сукупності поданих документів засвідчує зловживання правом заявниці на доступ до суду зі зверненням із заявою про її неплатоспроможність за формальними ознаками та створенню умов щодо порушення інтересів кредиторів на отримання належного боргу повністю або частково з боржника.
Боржницею ОСОБА_1 не наведено підстав в підтвердження наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість створення для доброчесного боржника сприятливих умов для погашення боргів через процедуру неплатоспроможності. Зокрема, боржниця не навела достатніх доказів в підтвердження наявності дієвого прагнення вжиття заходів, направлених на погашення вимог кредиторів.
ОСОБА_1 зазначено, що для покращення фінансової ситуації боржник систематично вживає заходи з пошуку офіційної роботи з метою працевлаштування і отримання джерела доходів. Однак, попри докладені зусилля щодо пошуку роботи роботодавці відмовляють у офіційному працевлаштуванні людині пенсійного віку або пропонуючи нетривалу "сезонну роботу" з низьким рівнем оплати "в конверті".
Проте, заявницею не подано жодних матеріалів, які б доказували реальне вживання заходів з покращення матеріального становища для погашення заборгованості, такі як:
- резюме, яке боржник створив або оновив;
- скріншоти або листи-підтвердження з сайтів пошуку роботи (Work.ua, Rabota.ua тощо) про: реєстрацію на сайті; розміщення резюме; відгуки на вакансії; отримані запрошення на співбесіду;
- копії листів-пропозицій/відгуків на вакансії (e-mail, скріншоти, файли);
- відповіді роботодавців тощо.

Поряд з викладеним колегія суддів зазначає, що у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
Тому, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
У цьому висновку колегія суддів звертається до висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, що наведена в постанові від 15.02.2024 у справі 904/7413/21.
Отже, до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків. 

У зв`язку з цим колегія суддів, звертаючись також до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, зазначає, що у спеціальних нормах КУзПБ законодавець закріпив передусім принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог. 
Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
У цих висновках колегія суддів звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої в постанові від 27.02.2024 у справі № 910/4014/22.

Натомість, встановлені у цій справі обставини, а саме:
- існування у Боржниці заборгованості лише перед мікрофінансовими організаціями у кількості 23 організацій з укладенням переважної кількості окремих кредитних договорів у період з листопада 2023 по січень 2024 року, тобто протягом трьох місяців вже після настання подій, через які, за ствердженням Боржниці, вона втратила можливість погашення своїх кредитів (внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, ускладнення економічної ситуації та девальвації національної валюти);
- неповідомлення Боржницею суду про наявність додаткових видів доходів в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (що підтверджується випискою по рахункам Боржниці, відкритим у АТ КБ "ПриватБанк"), джерел походження цих надходжень та ненадання відповідних доказів, не зазначення відповідних відомостей в щорічних деклараціях за 2022 - 2024 роки, а також неврахування таких доходів у наданому проєкті плану реструктуризації боргів, що суперечить приписам пункту 4 частини другої статті 124 КУзПБ);
- не надання Заявником належних та допустимих доказів, щодо припинення погашення заявником кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів та зобов`язань упродовж двох місяців, перед всіма (за переліком) кредиторами;
- не надання жодних матеріалів, які б доказували реальне вживання заходів з покращення матеріального становища для погашення заборгованості;
- надання проєкту плану реструктуризації боргів, який не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до нього не може бути досягнута кінцева мета процедури відновлення платоспроможності боржника, так як вимоги кредиторів, які будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації боргів: 1 116 423,10 грн, що еквівалентно 100 % загальної суми заборгованості, 
вказують на спростування доказами у справі передбачених законом (зокрема, частина друга статті 115 КУзПБ) підстав для відкриття провадження у цій справі про неплатоспроможність Боржниці, яка не надала повної і достовірної інформації про власний майновий стан, щодо розміру та джерел доходів (частина третя статті 116 КУзПБ) та документи на підтвердження належного виконання відповідних вимог цього Кодексу, а також на недобросовісну поведінку Боржниці.

Дійшовши наведених висновків, колегія суддів погоджується з правильними та обґрунтованими висновками господарського суду в оскаржуваній ухвалі про відсутність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржниці через недоведення нею цих підстав та через недобросовісну поведінку Боржниці при зверненні із відповідною заявою. А тому колегія суддів відхиляє протилежні аргументи скаржника, що спростовуються наведеними встановленими обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275-277, 282-284 ГПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі № 904/2656/25 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі № 904/2656/25 - залишити без змін.
Судові витрати ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття; порядок і строки оскарження постанови визначені ст.ст.288, 289 Господарського процесуального кодексу України, ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.07.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя  Ю.Б. Парусніков