Київський районний суд м. Полтави 

Справа № 552/1297/26 
Провадження №2/552/1715/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2026 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого   - судді Самсонової О.А.,
секретар судового засідання – Хрипунова Т.В.,
учасники справи та їх представники:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
відповідач – Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
третя особа – ОСОБА_3 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна.
У позовній заяві посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_4 . Відносно майна померлого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Микитенком Ю.В. 10.11.2020 року заведена спадкова справа № 64/2020. Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями на майно померлого є позивач та син померлого ОСОБА_5 . 
Вказувала, що померлому ОСОБА_4 належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Під час оформлення спадщини встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про арешт майна, належного померлому ОСОБА_4 , у зв`язку з цим вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину.
Зазначила, що Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відповідь № 90408 від 09.09.20245 року) повідомив, що у відділі ДВС перебувало виконавче провадження: № 43535787 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2968/06, виданого 29.09.2006 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрите постановою державного виконавця 03.06.2014 року. Постановою від 04.06.2016 року накладено арешт на майно боржника та оголошена заборона на його відчуження, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 19.02.2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» в зв`язку зі смертю боржника.
Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження: реєстраційний номер обтяження: 13216004, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 11.02.2016 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43535787 від 04.02.2016 року; 
Вказувала, що за інформацією Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції арешти можуть бути зняті виключно за рішенням суду. 
На даний час відсутні будь – які рішення судів, відкриті виконавчі провадженні відносно померлого ОСОБА_4 . 
Позивач хоче отримати свідоцтво про право на спадщину на кв.  АДРЕСА_3 , проте не може цього зробити через наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про обтяження.
Тому позивач просить суд зняти арешт з квартири  АДРЕСА_4 , накладений постановою Київського ВДВС Полтавського МУЮ № 43535787 від 04.02.2016 року
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 02 березня 2026 року відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с.36)
Ухвалою суду від 26 травня 2026 року судом витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченка Вячеслава Анатолійовича докази, а саме копію спадкової справи, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (спадкова справа №64/2020).
Цією ж ухвалою ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог та скасування арешту не заперечували.
Відповідач Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направив, відзиву на позов не надав.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, що в засідання не з`явився. 
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , третю особу ОСОБА_3 , дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.10.2003 року, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_9 ( а.с.21).
В подальшому ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим повторно 30 вересня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 73).
Як підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , 03 липня 2004 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , якій у зв`язку з реєстрацією шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_12 » (а.с. 27).
ІНФОРМАЦІЯ_5 від вказаного шлюбу народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 11).
В подальшому 09.10.2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.10).
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 змінили прізвище на ОСОБА_13 .
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 13 червня 2020 року ( а.с. 20).
Після його смерті Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Микитенко Ю.В. 10.11.2020 року заведена спадкова справа № 64/2020. 
Згідно з інформацією, наданою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком Вячеславом Анатолійовичем за вих.. № 91/02-14, від 25.09.2025 року, згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 є його мати – ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 . Інші спадкоємці на майно спадкодавця не зверталися.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.11.2015 року, виданого управлінням майном комунальної власності міста, ОСОБА_4 належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_4 ( а.с.17).
Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23 червня 2026 року № 482889504, на квартиру АДРЕСА_5 частина якої належить ОСОБА_4 , зареєстроване обтяження: 
реєстраційний номер обтяження: 13216004, вид обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 11.02.2016 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43535787 від 04.02.2016 року.
Згідно повідомлення Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 90408 від 09.09.2025 року, встановлено, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження 
№ 43535787 відкрите постановою від 03.06.2014 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2968/06, виданого 29.09.2006 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрите постановою державного виконавця 03.06.2014 року. 19.02.2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Згідно статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно статті 40 Закону України « Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Також судом встановлено, що виконавче провадження, у якому накладено арешт, який просить скасувати позивач, 19.02.2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з п. 3 ч. 1 ст39 ЗУ «Про виконавче провадження» в зв`язку зі смертю боржника.
Тому підстави для подальшого збереження арешту, як засобу забезпечення примусового виконання судового рішення, відсутні.
У зв`язку з тим, що виконавче провадження, у межах якого було винесено постанову про накладення арешту, закінчено, згідно з п. 3 ч. 1 ст39 ЗУ «Про виконавче провадження» в зв`язку зі смертю боржника, а тому наявний арешт на майно спадкодавця порушує право позивача на оформлення права власності на спадкове майно, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність зняти арешт, що був накладений на квартиру АДРЕСА_4 постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ у в/п № 4353357687 від 04.02.2016 р. та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження № 13216004 від 11.02.2016.
Щодо вимоги до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції варто зазначити наступне.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).
Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом 07 грудня 2022 року у справі № 359/3609/19, провадження № 61-18794св20 (ЄДРСРУ № 107878102).
Відповідно до вказаних вище роз`яснень Верховного Суду належним відповідачем у справі є особа в інтересах якої накладено арешт (в даному випадку – ОСОБА_2 ). 
У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що Київський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції є неналежним відповідачем у справі.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції необхідно відмовити.
Належним відповідачем є ОСОБА_2 до якої судом задовольняються позовні вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати арешт нерухомого майна – квартири за адресою: АДРЕСА_2 та заборону на її відчуження, що накладені постановою про арешт мана боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2016, номер документа №43535787, виданого Київським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції (Номер запису про обтяження: 13216004 (спеціальний розділ)).
В задоволенні позовних вимог до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ,
відповідач – ОСОБА_2 , проживаюча: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ,
відповідач – Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Української Повстанської Армії,29, код ЄДРПОУ 34962532;
третя особа – ОСОБА_3 , проживаючий: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Повне судове рішення складено 26 червня 2026 року.

Головуючий        О.А. Самсонова