Справа № 450/5718/25 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А. 
Провадження № 33/811/773/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Озюменка Є.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Замети Наталі Олександрівни на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 березня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору. 
Згідно з постановою судді, 23.11.2025 о 23 год. 52 хв. у м. Львів по автодорозі М-10-01 Західний обхід м. Львова 4 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz GLS 350 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.
Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Замета Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду та постановити нове рішення яким провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскаржувану постанову було опубліковано 19.03.2026 року о 18 год. 04 хв. і у апелянта лише після цього з`явилася можливість з дотриманням приписів використання ЄСІТС подати апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, необ`єктивною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Звертає увагу на те, що з наданих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.
Крім того, в матеріалах справи відсутні достатні докази, які поза розумним сумнівом підтверджують факт керування транспортним засобом.
Зазначає, що на відеозаписі відсутній факт роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, факт вручення направлення на огляд.
Заслухавши виступ особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Озюменка Є.Ю., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №521849 від 24.11.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.11.2025; відеозаписами з бодікамер 4719999 та 471892, які містять фіксацію обставин події та підтверджують вину водія ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення; рапортом працівника поліції від 24.11.2025. 
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Щодо доводів апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які поза розумним сумнівом підтверджують факт керування транспортним засобом, то такі були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Так, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з відеозаписів видно, що на запитання ОСОБА_1 про причину зупинки о 23:48 год. 23.11.2025, працівники поліції повідомили, що підставою є порушення ним вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, а саме п. 8.5.1 ПДР, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до відеозапису, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, який ОСОБА_1 не заперечив та не оскаржив. Протокол ЕНА № 6210418 від 24.11.2025 підтверджує, що водій, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GLS 350, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п. 8.5.1 ПДР. Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звертає увагу, що відповідно до відеозапису автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , знаходився на проїжджій частині з заведеним двигуном, що також підтверджує факт керування транспортним засобом.
Таким чином, з огляду на зазначені обставини та наявні матеріали справи, районний суд з достатніх підстав прийшов до переконання, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується належними та допустимими доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що з наданих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, не заслуговують на увагу з таких підстав.
Як вбачається з відеозапису, після відмови ОСОБА_1 24.11.2025 о 00:06 год. від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», працівники поліції о 00:07 год, запропонували йому пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я - КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 95. На вказану пропозицію ОСОБА_1 формально погодився вийти з транспортного засобу, однак фактично від проходження огляду ухилявся, оскільки до 00:09 год. перебував в автомобілі із зачиненим вікном та спілкувався по телефону. Крім того, о 00:09 год. на місце події прибув так званий «тверезий водій». Далі о 00:10 год. працівники поліції повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку, а також роз`яснили процедуру його проходження. Проте на зазначену пропозицію ОСОБА_1 жодної відповіді не надав, що свідчить про його фактичну відмову. У зв`язку з цим, 24.11.2025 о 00:11 год. працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що через його відмову від проходження огляду буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння. Надалі, 24.11.2025 о 00:34 год, працівником поліції водія ОСОБА_1 було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521849 від 24.11.2025 та роз`яснено його зміст і права, однак від надання письмових пояснень та підпису він відмовився.
Апеляційну суд звертає увагу на те, що з долучених відеозаписів вбачається, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 , свідчить про намагання ускладнити працівникам поліції виконання їх обов`язків щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та була спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Доводи захисника – адвоката Озюменка Є.Ю., про порушення правил територіальної підсудності справи вважаю безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. При цьому ст.276 КУпАП не передбачено жодної альтернативної підсудності відносно справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст.130 КУпАП.
Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №521849 від 24.11.2025 року місце вчинення адміністративного правопорушення є м. Львів по автодорозі М-10-01 Західний обхід м. Львова 4 км., що належить до територіальної підсудності Пустомитівського районного суду Львівської області.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.
З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику – адвокату Заметі Наталі Олександрівні строк апеляційного оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 березня 2026 року.
Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 березня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Замети Наталі Олександрівни – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя   М.Ф. Романюк