Справа № 466/1324/26

Р І Ш Е Н Н Я
(додаткове)

26 червня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду у м. Львові заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

18.06.2026 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Медведєвої Н.О. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи № 466/1324/26, зміст рішення суду від 10.06.2026 року, зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, суд виходить з такого.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Як вбачається із матеріалів справи № 466/1324/26 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №07.11.2023-100001354 від 07.11.2023 у розмірі 10019,03 грн. та судові витрати.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.06.2026 року позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» /адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ: 37356833, МФО: 305299, р/р НОМЕР_2 / заборгованість за кредитним договором № 07.11.2023-100001354 від 07.11.2023 року у розмірі 10019 /десять тисяч дев`ятнадцять/ гривень 03 копійки та 2662 /дві тисячі шістсот шістдесят дві/ гривні 40 копійок сплаченого судового збору.
У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. стороною позивача надано копію договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року, укладеного між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС», додаткову угоду №6 від 31.12.2025 року, звіт про виконану роботу від 09.06.2026 року відповідно до договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року, у якому перелічено види (назви) послуги, а саме: 1.На підставі прийнятого замовником рішення щодо звернення з позовом до відповідача по справі, сформовано запит на складання розрахунку ціни позову та отримання переліку необхідних доказів; 2. Складено позов; 3. Роздруковано позов, додатки до позову та один примірник позову з додатками надано замовнику для відправлення відповідачу; 4. Замовлено сплату судового збору; 5. Проведена детальна консультація замовника щодо дій після відкриття провадження у справі та надано інші консалтингові послуги в розрізі проведення претензійно-позовної роботи. 
Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до п. 1.1. договору про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ від 01.04.2025 адвокатське об`єднання «ЛЕКС ВЕРІТАС» взяло на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а ТОВ «Споживчий центр» зобов`язується оплатити замовлення в порядку та строки, обумовлені сторонами.
Пунктом 1.2 договору визначено, що сторони погодили наступний обсяг робіт: виконавець зобов`язується скласти позови до фізичних осіб (боржників) про стягнення боргу та передати замовнику для подачі в суд, а також надати супутні консалтингові послуги з приводу проведення претензійно-позовної роботи (п. 1.2. Договору).
Відповідно до п. 1.3. договору, сторони погодили, що перелік фізичних осіб (боржників) у відповідності до п. 1.2. визначається додатковими угодами до Договору.
Водночас, до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано додаткової угоди, якою визначено, що саме по боржнику ОСОБА_1 було надано конкретний перелік послуг щодо надання правничої допомоги.
Крім цього, наданий звіт про виконану роботу від 09.06.2026 року не є детальним опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, оскільки у такому відсутній розрахунок вартості наданих послуг, а вказані послуги не конкретизовані, не вказано тривалості витраченого часу тощо.
Так, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
Велика Палата Верховного Суду, у справі № 910/12876/19, звернула увагу на те, що при зверненні з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокатом повинно бути надано детальний опис витраченого часу на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо).
Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Інформація, яка міститься в акті приймання-передачі виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Крім цього, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Також, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат.
Однак, стороною позивача не надано суду детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, не зазначено час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), не вказано їх вартість, як і не надано доказів, що наданий звіт про виконану роботу від 09.06.2026 року стосується саме цивільної справи про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , а також не надано додаткової угоди № 1 до договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року, на підставі якої проведена оплата послуг адвокатського об`єднання, а тому суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

у х в а л н в:

відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» у стягненні із ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогуу цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або у строки та порядку ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Бориславський Ю. Л.