РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року 	справа № 580/2526/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвокатки Бочарової О.М. в інтересах ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АБК ЦЕНТР" до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

24.03.2026 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов адвокатки Бочарової О.М. в інтересах ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АБК ЦЕНТР" (20814, Черкаська обл., Черкаський район, с.Юрчиха, вул.Польова, буд.2; код ЄДРПОУ 40410315) (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18001, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; код ЄДРПОУ 44131663) (далі – відповідач) про:
визнання протиправним і скасування рішення відповідача про анулювання реєстрації позивача, як платника податку на додану вартість; 
зобов`язання відповідача поновити реєстрацію позивача, як платника податку на додану вартість, з моменту анулювання реєстрації платника ПДВ шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із збереженням індивідуального податкового номеру.
Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач безпідставно виніс рішення про анулювання реєстрації позивача, як платника податку на додану вартість. У січні 2026 року позивач подав уточнюючий розрахунок з ПДВ за серпень 2025 року з визначеними податковими зобов`язаннями.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено її розглядати в спрощеному провадженні.
09.04.2026 суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Стверджує, що позивач з листопада 2024 року до жовтня 2025 року включно подав декларації з ПДВ, які свідчать про відсутність постачання, придбання товарів і послуг з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту та відсутні рішення про неможливість виконати податкові обов`язки.
Позивач правом надати відповідь на відзив не скористався. 
Оскільки сторони обґрунтованих клопотань про судовий розгляд справи з їх викликом у відкриті судові засідання не надали, зважаючи на відсутність доцільності допиту свідків і призначення експертизи, суд вирішив спір у письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази, оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.
З відомостей ЄДРПОУ суд установив, що позивач зареєстрований, як юридична особа, з 08.04.2016 і перебуває на обліку відповідача. Зареєстрований основний вид господарської діяльності – « 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами». 27.04.2016 отримав витяг №16230145012215 про реєстрацію платником ПДВ з 01.05.2016.
За результатом моніторингу відомостей з АІС «Податковий блок», що підтверджено реєстром №298/23-00-04-01-16 від 10.12.2025, встановлено, що позивач щомісячно з листопада 2024 року до жовтня 2025 року включно подав декларації з ПДВ (зареєстровані в установленому порядку), в яких позначив, що обсяги постачань і придбань з урахуванням уточнюючих розрахунків за ці періоди становлять 0 грн. Урахувавши ці відомості, відповідач виніс 10.12.2025 рішення №301/23-00-04-01-14 про анулювання його реєстрації платником ПДВ, мотивуючи, що станом на 10.12.2025 платник протягом 12 послідовних податкових місяців не подає та/або подає декларації ПДВ, які свідчать про відсутність здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, відповідно до підп.“г” п. 184.1 ст.184 Податкового кодексу України (далі – ПК України).
26.01.2026 позивач подав уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за серпень 2025 року зі збільшенням податкового кредиту. Листом з видатковими накладними та договором звернувся до відповідача. Проте відповідач листом від 10.02.2026 повідомив, що його виключено з реєстру платників ПДВ з 10.12.2025, внаслідок чого він не має права подати для реєстрації податкові накладні в ЄРПН.
Тому позивач звернувся в суд позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним обставинам, суд урахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Як визначено підп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до підп.“а” п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Підпунктом 14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Згідно з підп.14.1.202 п.14.1 ст.14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, визначені нормами ст.44 ПК України у редакції станом на дату її формування.
Так, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. 
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно з п.183.1 ст.186 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник ПДВ, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.
Відповідно до підп.«г» п. 184.1 ст.184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з ПДВ та/або подас таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/ послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.
Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість затверджене наказом Міністерства фінансів України 14.11.2014 №1130, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2014 року за № 1456/26233 (далі – Положення №1130).
Пункт 2.1 розділу 2 вказаного Положення приписує, що Реєстр - автоматизований банк даних, створений відповідно до пункту 183.12 статті 183 розділу V Кодексу для забезпечення:
реєстрації та єдиного обліку платників ПДВ;
єдиних принципів ідентифікації платників ПДВ;
контролю за справлянням податку на додану вартість;
організації суцільного й вибіркового аналізу.
Реєстр формується та ведеться Державною податковою службою України з використанням інформаційно-комунікаційних систем Державної податкової служби України в електронній формі та містить інформацію про осіб, зареєстрованих як платники податку.
Державна податкова служба України є держателем та адміністратором Реєстру.
Контролюючі органи, відповідно до п.2.3 Положення забезпечують достовірність даних про платників податків у Реєстрі, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.
Анулювання реєстрації платників податку на додану вартість урегульоване нормами розділу V Положення. Зокрема, відповідно до підстава анулювання, вказана в підп.«г» п.184.1 ст.184 ПК України, продубльована в підп. «г» п.5.1 Положення.
Норми п.5.3 Положення вказують, що при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом "г" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт "г" пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що:
не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого ніж перший день календарного місяця;
включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.
Анулювання реєстрації здійснюється шляхом виключення платника ПДВ з Реєстру.
Згідно з п. 184.2 ст.184 ПК України анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підп. «а» п.184.1 ст.184 ПК України, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у пп. «б» - «з» п. 1841 ст.184 ПК України, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.
Пункт 5.5 Положення №1130 приписує, що анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти "б" - "з" пункту 5.1 цього розділу). Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі наявності відповідних підстав.
Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймається за наявності Відповідних підтвердних документів (відомостей).
Таким документом є довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава-п. пп. «г» п. 184.1 ст.184 ПК України). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) -податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).
Відповідно до вимог п. 5.2 Положення N1130 при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підп. «г» п.184.1 ст.184 ПК України (підп. «г» п. 5 .1. Положення №1130) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що:
не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з Дня, іншого ніж перший день календарного місяця;
включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.
Згідно з п.5.6 Положення №1130 за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації, особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.
Відповідно до п.5.11 Положення №1130 анулювання реєстрації здійснюється на дату, зокрема: подання заяви платником ПДВ або прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації.
Згідно з п.49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Відповідно до п. 9 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289 (далі - Порядок №21), визначено, що податкова декларація з ПДВ подається платником за звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до ПК України.
Порядок заповнення розд. 1 декларації з ПДВ «Податкові зобов`язання» та розд. II «Податковий кредит» визначено п. З, 4 Порядку №21.
Згідно з п. 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/ послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст.193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п. 187.1. ст. 187 Кодексу датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.
Відповідно до п. 198.5 ст. 198. ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст.189 ПК України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну.
Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти ПН в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти ПН, зареєструвати ПН в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
ПН, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п. 184.10 ст.184 ПК України контролюючий орган, який самостійно прийняв рішення про анулювання реєстрації платника податку, зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації. На виконання відповідач направив рекомендований лист від 10.12.2025 №28195/6/23-00-04-01-05 на адресу позивача, який повернуто 21.12.2025 за закінченням термінів зберігання. 10.12.2025 засобами електронного документообігу платнику направлено через Електронний кабінет платника податків Повідомлення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 10.12.2025 №98876.
Зважаючи, що протягом послідовних 12 місяців позивач самостійно декларував відсутність податкових зобов`язань і податкового кредиту, відповідач виніс обґрунтоване та правомірне рішення про анулювання реєстрації його платником ПДВ. Також обґрунтовано враховано відсутність рішень про неможливість виконання податкового обов`язку. Подальші відомості для уточнення податкових зобов`язань з ПДВ для переривання послідовності вказаного періоду не мають правового значення, оскільки вчинені зі спливом понад місяць з дати винесення відповідного рішення відповідачем та, відповідно, не могли бути ним враховані без завчасного повідомлення позивача. Крім того закон не передбачає права відповідача скасувати прийняте рішення після отримання уточнюючого розрахунку з ПДВ, поданого у наступних звітних податкових періодах.
Тому суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, встановлених законом, не допустив порушень прав позивача і позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Зважаючи на результат вирішеного спору, згідно з ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову адвокатки Бочарової О.М. в інтересах ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АБК ЦЕНТР" (20814, Черкаська обл., Черкаський район, с.Юрчиха, вул.Польова, буд.2; код ЄДРПОУ 40410315) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18001, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; код ЄДРПОУ 44131663) про визнання протиправним і скасування рішення про анулювання реєстрації його, як платника податку на додану вартість, зобов`язання відповідача поновити реєстрацію, як платника податку на додану вартість, з моменту анулювання реєстрації платника ПДВ шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із збереженням індивідуального податкового номеру.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя 	Анжеліка БАБИЧ