ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 травня 2026 року	Справа №160/36382/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд (з урахуванням уточненого позову):
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у невиплаті ОСОБА_1 за весь період проходження військової служби індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі одного мільйону гривень;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за весь період проходження військової служби індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2018 року.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах в період з 18.01.2023 по 13.02.2024, з 02.03.2024 по 28.08.2024, з 15.09.2024 по 11.02.2025 у розмірі (одного мільйону гривень відповідно до пункту 4 Постанови КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу відповідно до контракту про проходження військової служби у ЗСУ від 31.10.2022. Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.10.2025 №916 посаду здав та був звільнений у запас. Позивач вважає, що під час проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. В той же час базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення за цей період є січень 2018 року, оскільки останнє підвищення посадових окладів військовослужбовців перед оспорюваним періодом відбулось з 1 січня 2018 року згідно з постановою КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704. Окрім того, позивачем зазначено про наявність в нього права на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі одного мільйону гривань. Позивач звертався до командування ВЧ щодо подачі документів для виплати винагороди у розмірі одного мільйону гривень, проте жодної виплати станом на дату звернення з даним позовом відповідачем не проведено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що оскільки позивач був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 тільки 21.12.2022 року (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.12.2022 року №344), виплата грошового забезпечення, як і індексацію грошового забезпечення за грудень 2022 року, розпочалася лише у січні 2023 року. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям регламентує «Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затверджена Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 в якій сказано, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий. Отже виплата індексації грошового забезпечення позивача за грудень 2022 року відповідачем була проведена в повному обсязі, відповідно до чинного законодавства. Частиною 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» № 2710-IX, дію Закону «Про індексацію грошових доходів населення» було зупинено протягом 2023 року. Тож у відповідача протягом 2023 року був відсутній обов`язок індексувати заробітну плату позивача, а відтак індексація грошового забезпечення в 2023 році не проводилась. З 01 січня 2024 року відновлюється дія Закону про індексацію грошових доходів за № 1282. В ст. 39 цього Закону визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року. За даними Державної служби статистики України індекс інфляції наростаючим підсумком в 2024 році перевищив 103% лише у червні місяці. Тобто місяцем початку виплати індексації грошових доходів населення став серпень 2024 року, як місяць наступний, після місяця публікації індексу інфляції. Таким чином право на отримання індексації грошового забезпечення в 2024 році у позивача виникло лише у серпні місяці. Оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям відбувається у місяці поточному за минулий, відповідно виплата індексації грошового забезпечення за серпень місяць відбулася в вересні місяці 2024 року. Зазначена виплата відповідачем було проведена в повному обсязі аж до дати звільнення позивача з військової служби, тобто до 31.10.2025 року. З метою виконання окремого доручення Міністра Оборони України та вимог постанови КМУ від 11.02.2025 року №153, командиром 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 були зібрані та підготовлені всі необхідні документи для перевірки права позивача на отримання грошової винагороди в розмірі 1 мільйону гривень. Оскільки, для підтвердження права позивача на отримання 1 мільйону гривень, необхідна значна кількість документів, їх збір та підготовка зайняла деякий час. Весь необхідний пакет документів був поданий командуванню військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується рапортом Вх. №49313 від 05.12.2025р. для погодження та прийняття відповідного рішення. Оскільки військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою та повністю утримується за рахунок державного бюджету, в разі позитивного рішення що до права позивача на виплату грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153, та надходження відповідного фінансування від Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України, військовою частиною будуть проведені всі необхідні розрахунки. Виходячи з зазначеного військовою частиною НОМЕР_1 не було допущено бездіяльності, а виплата грошової винагороди в розмірі 1 мільйону гривень передбачає виконання необхідних процедур та узгоджень, що займає деякий час.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.08.2024 року ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.
31.10.2022 року між Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_3 навчального танкового полку НОМЕР_4 навчального центру Сухопутних військ ЗСУ полковника ОСОБА_2 з одного боку та громадянином ОСОБА_1 з іншого боку, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу.
Згідно п.3 контракту, він є строковим та укладено відповідно до строків встановлених законодавством, за погодженням сторін на 3 роки.
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.12.2022 №344:
"3. Нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків в пункті постійної дислокації:
3.9. Солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , який прибув із військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 , на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30 листопада 2022 року № 334-рс, призначити на посаду старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону, з 21 грудня 2022 року зарахувати до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, на котлове забезпечення з 22 грудня 2022 року і вважати таким, що з 21 грудня 2022 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3000 гривень на місяць, шпк «старший солдат», ВОС-121791A."
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.01.2023 №2:
"10. Нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу, призначених на посади наказом командира НОМЕР_7 окремої механізованої бригади від 02 січня 2023 року № 2-pc, вважати такими, що з 02 січня 2023 року прийняли справи та посади і приступили до виконання, службових обов`язків за посадами з відповідними посадовими окладами."
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2023 №377:
"6. Нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу, призначених на посади наказом командира НОМЕР_7 окремої механізованої бригади від 28 травня 2023 року № 148-pc, вважати такими, що з 28 травня 2023 року; прийняли справи та посади і приступили до виконання службових обов`язків за посадами з відповідними посадовими окладами.
Виплачувати щомісячну премію в максимальному розмірі від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612. A
Виплатити надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27 січня 2021 року №№ 248/612:
солдата ОСОБА_3 , заступника командира бойової машини навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону на посаду старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону, ВОС 121791А, тарифний розряд 7, ШПК "старший солдат".
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.10.2025 №916:
"4. Вважати такими, що вибули з пункту постійної дислокації:
4.6. Старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , старшого механіка водія 1 механізованого відділення | механізованого поводу 2 механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31 жовтня 2025 року № 304-ро звільненого у запас відповідно до підпункту «ж» пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану), вважати таким, що здав справи та посаду 31 жовтня 2025 року.
3. 31 жовтня 2025 року виключити із списків особового складу військової частини, з усіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 01 листопада 2025 року.
Направити для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виплатити щомісячну премію в максимальному розмірі 505% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, окремого доручення Міністра оборони України від 09 січня 2025 року № 156/уд, з 01 по 31 жовтня 2025 року.
Виплатити надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років, передбачених наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, окремого доручення Міністра оборони України від 09 січня 2025 року №156/уд, з 01 по 31 жовтня 2025 року
Виплатити на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду з розрахунку 30 000 (тридцять тисяч) гривень на місяць з 01 по 26 жовтня 2025 року (включно).
Щорічна основна відпустка за 2022 рік не використана. Виплатити грошову компенсацію за 5 діб невикористаної основної щорічної відпустки за 2022 рік,
Щорічна основна відпустка за 2023 рік не використана. Виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної основної щорічної відпустки за 2023 рік.
Щорічна основна відпустка за 2024 рік використана в кількості 30 діб.
Щорічна основна відпустка за 2025 рік використана в кількості 15 діб. Виплатити грошову компенсацію за 8 діб невикористаної основної щорічної відпустки за 2025 рік.
Відпустки за сімейними обставинами за 2025 рік зі збереженням грошового забезпечення не надавалась.
Виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2025 рік.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення за 2025 рік не виплачувалась.
Згідно з пунктом 3 розділу 31 (порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам) затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року № 260 виплатити грошову компенсацію за всі 28 (двадцять вісім) діб додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) в тому числі
2024 рік 14 діб.
2025 рік 14 діб.
Вислуга років станом на 31 жовтня 2025 року становить: календарна 03 роки 00 місяців 00 днів.
Житлом при військовій частині НОМЕР_1 не забезпечений.
Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31 жовтня 2025 № 304-рс, порт старшого солдата ОСОБА_4 від 31 жовтня 2025 року № 44214, обхідний лист."
Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 13.10.2025 №12127 виданої ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно в період з 18.01.2023 по 13.02.2024, з 02.03.2024 по 28.08.2024, з 15.09.2024 по 11.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецька область, Бахмутський район, Бахмутська міська ТГр.
05.12.2025 року позивачем подано рапорт на командира ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. грн. відповідно до постанови КМУ від 11.02.2025 №153.
Докази призначення, нарахування та виплати даної грошової допомоги в матеріалах справи відсутні.
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо невиплати за період проходження військової служби індексації грошового забезпечення та невиплаті грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі одного мільйону гривень, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби (з 31.10.2022 по 31.10.2025) індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2018 року.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до статті 1 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що у разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 (далі Порядок № 1078) відповідно до пункту 1-1 якого обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 р. № 491 -IV.
У той же час, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців третього, четвертого Порядку №1078 дають суду підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має остання право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.
У спірний період позивачу не нараховувалась різниця між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року.
Відтак, він набув право на виплату поточної індексації грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет на 2023 рік" від 3 листопада 2022 року № 2710-IX, зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Зазначена норма набрала законної сили відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень з 1 січня 2023 року.
Статтею 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09 листопада 2023 року № 3460-IX визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01 січня 2024 року. Отже, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.
Відповідно до Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, що публікується Держстатом не пізніше 10 числа кожного місяця.
За наведених обставин суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу поточної індексації грошового забезпечення за період з 31.10.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.10.2025 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року.
Щодо фіксованої суми індексації, то слід зазначити, що Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містили. Вказаний термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте, Постановою № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у ньому, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
Між тим, з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Як зазначалося раніше Постановою № 704 (у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 №103), яка набрала чинності з 01.03.2018, затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21 з подібними правовідносинами, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу військовослужбовців, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
У цих справах Верховний Суд внаслідок системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);
суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації - різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Разом з тим, необхідно враховувати, що визначальним для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.
За висновком Верховного Суду, викладеному у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 560/13302/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 03.05.2023 у справі № 160/10790/22 та від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 на підставі Постанови № 704, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку № 1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку № 1078.
Натомість за обставин цієї справи посадовий оклад позивача, який був зарахований на військову службу 31.10.2022, у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою №704, яка вже діяла на момент призначення останнього 31.10.2022 на посаду.
Тому у позивача не виникло права для нарахування й виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзацу 4, 6 Порядку № 1078, через відсутність для цього підстав.
Позивач доказів проходження ним військової служби у лютому-березні 2018 року суду не надав.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права у спірних відносинах наведений у постанові Верховного Суду від 04.04.2024 у справі №160/2481/23 та врахований судом на підставі приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.
З огляду на викладене позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі одного мільйону гривень відповідно до пункту 4 Постанови КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року.
11.02.2025 Кабінет Міністрів України виніс Постанову №153 Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - постанова КМУ №153). Постанова КМУ №153 офіційно опублікована в газеті "Урядовий кур`єр" 13.02.2025, з огляду на що саме з 13.02.2025 набрала чинності.
Згідно з ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 1 Постанови КМУ №453 вирішено погодитися з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект).
Пунктом 2 постанови КМУ від 11.02.2025 №153 затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - Порядок №153).
Пунктом 3 постанови КМУ №153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Пунктом 4 постанови КМУ №153 в редакції постанови КМУ №387 від 01.04.2025, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що:
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин, приписи постанови КМУ №153 встановлюють 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн гривень (диспозиція правової норми):
1) приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2) вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153 (11 лютого 2025 року) - до 25 років;
3) факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64;
4) фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5) безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних бойових дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) (абз. 2 п. 4); або безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) (абз. 4 п. 4).
У подальшому Міністром оборони України видано Доручення №999/уд від 20.02.2025 (далі - Доручення №999/уд), відповідно до якого передбачено виплату одноразової грошової допомоги після укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, затвердженого Постановою, у розмірі один мільйон гривень, яка виплачується трьома частинами (далі - Допомога); одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - Винагорода) у розмірі один мільйон гривень. Виплата здійснюється один раз за весь період проходження військової служби та не підлягає поділу на частини.
Дорученням № 999/уд визначено, що право на Винагороду мають виключно особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які до набрання чинності Постановою (до 13.02.2025) у віці до 25 років (яким не виповнилося 25 років) були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (далі військовослужбовці) строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 13.02.2025.
Підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від одного мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі.
У постанову КМУ №153 від 11.02.2025 внесені зміни постановою КМУ №942 від 30.07.2025, відповідно до яких:
абзац 2 п. 4 постанови КМУ №153 установлює, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
абз. 4 п. 4 постанови КМУ №153 передбачає, що військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Як встановлено судом, позивач був прийнятий на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану, до досягнення 25-річного віку, та за час проходження військової служби відсутні докази притягнення позивача до кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності.
Позивач проходив військову службу станом на 13.02.2025 (дату набрання чинності Постанови №153), припинив несення служби після прийняття постанови №153 - 31.10.2025, має більше 6 місяців безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), в нього наявні всі відповідні обов`язкові вимоги для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до положень вказаного нормативно-правового акту.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 , звернувшись до військової частини НОМЕР_1 05.12.2025 року, дотримався обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_9 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 31.10.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 та з 31.10.2025 із застосуванням базового місяця - березень 2018 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 31.10.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 та з 31.10.2025 із застосуванням базового місяця - березень 2018 року.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова