ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2026  м. Дніпро Справа № 904/1527/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В., 
суддів: Демчини Т. Ю., Кучеренко О. І.,

секретаря судового засідання Кишкань М. А.,

за участю:
прокурора (апелянта) Риженко В. О.,
позивача (апелянта) Зеленова О. Р.,
відповідача Ковальчука С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури та П`ятихатської міської ради
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 (повний текст рішення складено 23.02.2026, суддя Бажанова Ю. А., м. Дніпро) у справі № 904/1527/25
за позовом Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області, м. Жовті Води в інтересах держави в особі П`ятихатської міської ради, м. П`ятихатки Кам`янського району Дніпропетровської області 
до відповідача Фермерського господарства "Болтіс", м. П`ятихатки Кам`янського району Дніпропетровської області
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , м. П`ятихатки
про скасування державної реєстрації права оренди, зобов`язання повернути земельну ділянку, 

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Керівник Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі П`ятихатської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просив суд: скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 47,438 га з кадастровим номером 1224584800:02:002:0054, номер запису про інше речове право - 31693243 (індексні номери рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 47020424 від 24.05.2019 та 75275212 від 27.09.2024); зобов`язати Фермерське господарство "Болтіс" повернути на користь П`ятихатської територіальної громади в особі П`ятихатської міської ради земельну ділянку загальною площею 47,438 га, кадастровий номер 1224584800:02:002:0054, яка розташована за межами с. Пальмирівка, Кам`янського району, Дніпропетровської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у правовідносинах стосовно спірної земельної ділянки змінився орендар у непередбачений законом спосіб, процедура реєстрації права оренди спірної земельної ділянки є незаконною та не створює юридичних наслідків. Право оренди спірної земельної ділянки зареєстровано за ФГ "Болтіс", однак вказана реєстрація вчинена всупереч вимогам чинного законодавства України, оскільки дана земельна ділянка не передавалась в користування для ведення фермерського господарства, сторона договору оренди землі від 07.02.2007 не була змінена в установленому законом порядку, зазначене право оренди земельної ділянки ОСОБА_1 не успадковане, у тому числі на момент смерті ОСОБА_2 право оренди вказаної земельної ділянки не перебувало у статутному капіталі ФГ "Болтіс", відповідно спірна земельна ділянка не використовувалася у діяльності ФГ "Болтіс".
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 у задоволенні позову Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі П`ятихатської міської ради до Фермерського господарства "Болтіс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , про скасування державної реєстрації права оренди, зобов`язання повернути земельну ділянку - відмовлено. Витрати по сплаті судового збору покладено на Дніпропетровську обласну прокуратуру.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що ФГ "Болтіс" не набуло право оренди за договором оренди землі від 07.02.2007, оскільки ОСОБА_2 набув права оренди на земельну ділянку на підставі додаткової угоди №1 від 01.10.2012, тобто після створення фермерського господарства (зареєстрованого 12.01.2011), що унеможливлює перехід права оренди від фізичної особи до ФГ "Болтіс" в порядку, передбаченому Законом України "Про фермерське господарство". Водночас суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 правомірно користувався спірною земельною ділянкою на підставі додаткової угоди №1 від 01.10.2012 до договору оренди від 07.02.2007, оскільки наказ ГУ Держгеокадастру та додаткові угоди не оспорюються та фактично виконувались сторонами. Суд також зазначив, що після смерті ОСОБА_2 право оренди перейшло до його спадкоємиці ОСОБА_1 в силу вимог ч. 1 ст. 7 Закону України "Про оренду землі", оскільки ні законом, ні договором оренди не міститься заборони переходу права оренди земельної ділянки до спадкоємців. Відсутність у ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на оренду спірної земельної ділянки, на думку суду, не спростовує обставини прийняття нею спадщини та набуття нею статусу правонаступника у матеріальних правовідносинах. Суд також зазначив, що зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням, Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 у справі №904/1527/25, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даного рішення та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 у справі № 904/1527/25 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву прокурора - задовольнити. Стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судові витрати. Розгляд справи здійснювати за участі Дніпропетровської обласної прокуратури.
П`ятихатська міська рада подала апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 у справі №904/1527/25, у якій просить дане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури обґрунтована наступним.
Оскаржуване рішення ухвалено з неправильним застосуванням судом норм матеріального права (ст. ст. 7, 31, 33 Закону України "Про оренду землі") та порушенням норм процесуального права (ст. ст. 236, 238 ГПК України), що потягло порушення охоронюваних державою інтересів у сфері земельних відносин.
Апелянт зазначає, що заміна сторони у договорі оренди землі від 07.02.2007 зі ОСОБА_3 на ОСОБА_2 була безпідставною, оскільки ОСОБА_2 не успадковував право оренди землі після смерті ОСОБА_3 . Розпорядженням голови П`ятихатської РДА від 27.09.2012 №452-р-12 замінено сторону у договорі оренди на підставі заяви ОСОБА_2 та нотаріально посвідчених заяв про відмову від спадкового права громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проте в матеріалах справи відсутні належні докази того, що всі спадкоємці відмовились успадковувати право оренди спірної земельної ділянки, а також чи використовував раніше ОСОБА_2 разом зі ОСОБА_3 вказану земельну ділянку.
Щодо поновлення договору оренди, апелянт вказує, що ОСОБА_2 до свого листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 25.04.2019 не додав проект додаткової угоди, що є порушенням ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Разом з тим, наказом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.05.2019 №4-1275/15-19-СГ договір оренди було поновлено, а 20.05.2019 укладено додаткову угоду №2. Прокурор зазначає, що вказаний наказ та додаткова угода не оскаржуються, оскільки такий спосіб захисту не є ефективним у даних правовідносинах, посилаючись на постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 та інші.
Апелянт наголошує, що суд першої інстанції правильно погодився із доводами прокурора та позивача про те, що ФГ "Болтіс" не набуло права оренди за договором оренди землі від 07.02.2007, проте помилково дійшов висновку про перехід права оренди до ОСОБА_1 в порядку спадкування. Зокрема, спадщина, яку набула ОСОБА_1 за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №56 від 21.06.2022, складається зі 100% майнових прав та майна, що входять до складеного капіталу ФГ "Болтіс" відповідно до статуту, зареєстрованого 12.01.2011. Статут ФГ "Болтіс" у редакції від 12.01.2011 не містив будь-яких відомостей про використання земельної ділянки з кадастровим номером 1224584800:02:002:0054 у господарській діяльності, у тому числі відомостей про формування статутного капіталу. Таким чином, спадщина не включала в себе право оренди спірної земельної ділянки.
Прокурор зазначає, що ОСОБА_1 не набула права оренди на спірну земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки постановою приватного нотаріуса від 23.11.2025 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право оренди землі, вказана постанова оскаржена не була, в судовому порядку право оренди за нею не визнавалось.
Щодо включення земельної ділянки до статутного капіталу ФГ "Болтіс", апелянт вказує, що відповідно до статуту ФГ "Болтіс" у редакції від 03.10.2023 фермерське господарство створено та проводить свою діяльність на спірній земельній ділянці, що свідчить про безпідставне включення земельної ділянки до статутного фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 8-1 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки комунальної власності не може бути внесено до статутного капіталу. Оскільки право оренди не було успадковане ОСОБА_1 та спірна земельна ділянка в установленому законом порядку не надавалася в оренду ФГ "Болтіс", вказана земельна ділянка не може входити до складу земель фермерського господарства.
Стосовно зміни виду цільового використання земельної ділянки, апелянт посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №925/929/19 та від 21.06.2022 у справі №912/1520/21, зазначаючи, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення певного виду використання забороняється використовувати як землі іншого виду використання, а користувачі повинні використовувати земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником.
Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам у справі, зокрема: не оцінено факт відсутності належних доказів того, що всі спадкоємці відмовились успадковувати право оренди; не надано оцінку тому, що спірна земельна ділянка не виділялась для створення або ведення фермерського господарства; проігноровано відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Господарським судом доводи прокурора у повній та всебічній мірі не досліджено, оцінку наданим доказам не надано, у більшості залишено поза увагою факти порушення вимог законодавства.
Апеляційна скарга П`ятихатської міської ради обґрунтована наступним.
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.
Апелянт зазначає, що має місце недоведеність обставин щодо переходу в порядку спадкування від померлого ОСОБА_2 до ОСОБА_1 права оренди на спірну земельну ділянку. Суд першої інстанції безпідставно визнав цю обставину встановленою, посилаючись на те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не спростовує прийняття спадщини, що суперечить нормам матеріального права. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса від 21.11.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва, вказана постанова оскаржена не була. Позов ОСОБА_1 до П`ятихатського районного суду про визнання права оренди в порядку спадкування (справа №190/2588/23) залишено без розгляду за заявою самої позивачки. Таким чином, ОСОБА_1 не набула прав орендаря ні на підставі свідоцтва, ні за рішенням суду.
Апелянт вказує, що заміна сторони у договорі оренди в 2012 році відбулась всупереч встановленому законом порядку. ОСОБА_2 не успадковував право оренди після смерті ОСОБА_3 , доводи відповідача про спільне використання земельної ділянки не підтверджуються жодними доказами. Розпорядження голови П`ятихатської РДА та додаткова угода №1 були прийняті та підписані до закінчення 6-місячного строку з дня смерті ОСОБА_3 (серпень 2012 р.), в той час як ст. 1298 ЦК України передбачає оформлення спадщини лише після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідачем не надано доказів успадкування ОСОБА_2 прав та обов`язків орендаря.
Стосовно порушення процедури поновлення договору оренди в 2019 році, позивач зазначає, що ОСОБА_2 не додав до листа-повідомлення проект додаткової угоди, що є порушенням ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Позивач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №159/5756/18, якою встановлено обов`язковість додавання проекту додаткової угоди. Всупереч встановленому порядку наказом ГУ Держгеокадастру від 13.05.2019 договір оренди було поновлено.
Апелянт також зазначає, що для реєстрації права оренди за ФГ "Болтіс" ОСОБА_1 подала реєстратору договір оренди з померлим ОСОБА_2 , а не зі ОСОБА_1 , будь-яких документів, які б засвідчували перехід права оренди до ОСОБА_1 або до ФГ "Болтіс", реєстратору надано не було. За відсутності документального підтвердження набуття чи переходу права оренди у державного реєстратора були відсутні правові підстави для реєстрації. Позивач посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17 та Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №910/10987/18 про те, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права, а є лише засвідченням вже набутого права.
Суд першої інстанції безпідставно вважав встановленою обставину набуття ОСОБА_1 права оренди в порядку спадкування без наявного рішення суду чи свідоцтва про право на спадщину. Висновок суду про те, що матеріали справи містять докази реєстрації відповідних змін, не відповідає встановленим обставинам справи, оскільки досліджувались докази зміни відомостей про суб`єкта речового права з ОСОБА_2 на ФГ "Болтіс", а не на ОСОБА_1 .
Апелянт також вказує, що ФГ "Болтіс" на порушення умов договору оренди отримало земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та використовує її за іншим видом використання - для ведення фермерського господарства, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №925/929/19.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Фермерське господарство "Болтіс" не скористалося правом подати відзив на апеляційні скарги, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_1 не скористалася правом подати пояснення на апеляційні скарги, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Стефанів Т. В. (доповідач), судді - Демчина Т. Ю., Кучеренко О. І.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 у справі № 904/1527/25.
Витребувано матеріали справи № 904/1527/25 у Господарського суду Дніпропетровської області.
08.04.2026 справа № 904/1527/25 надійшла на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026 об`єднано апеляційну скаргу П`ятихатської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 у справі № 904/1527/25 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 у справі № 904/1527/25, призначено судове засідання на 06.05.2026 о 12 год. 00 хв.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2026 розгляд апеляційних скарг відкладено на 10.06.2026 о 12:15 год. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2026 заяву представника Фермерського господарства "Болтіс" - Ковальчука Степана Миколайовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 904/1527/25 - задоволено.
10.06.2026 в судове засідання з`явились представники сторін та надали свої пояснення щодо вимог апеляційних скарг.
У судовому засіданні 10.06.2026 колегією суддів оголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) у справі.

Встановлені судом обставини справи.
07.02.2007 між П`ятихатською районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянкою ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 47,438 га, кадастровий номер 1224584800:02:002:0054, розташованої на території Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Договір укладено на 12 років із правом переважного поновлення за умови завчасного повідомлення орендодавця. Земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з обов`язком її використання за цільовим призначенням, дотримання екологічних норм та забороною зміни цільового призначення.
21.05.2007 за актом приймання-передачі земельну ділянку фактично передано орендарю, що підтверджено відповідним актом, який є невід`ємною частиною договору.
Розпорядженням П`ятихатської РДА № 452-р-12 від 27.09.2012 у зв`язку зі смертю первісного орендаря та на підставі заяв спадкоємців було вирішено замінити сторону у договорі оренди з Сторожко В. М. на громадянина ОСОБА_2 шляхом укладення додаткової угоди.
01.10.2012 між П`ятихатською РДА та Барановим О. В. укладено додаткову угоду №1, якою останній визначений новим орендарем земельної ділянки з усіма правами та обов`язками за договором від 07.02.2007.
25.04.2019 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою про поновлення договору оренди, повідомивши про відсутність заборгованості та належне виконання умов договору.
Наказом Головного управління Держгеокадастру № 4-1275/15-19-СГ від 13.05.2019 прийнято рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 47,438 га з кадастровим номером 1224584800:02:002:0054, а також доручено укласти відповідну додаткову угоду.
20.05.2019 між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №2, якою поновлено строк дії договору оренди на 7 років, змінено орендодавця у зв`язку з передачею повноважень, а також визначено нові умови договору, зокрема розмір орендної плати.
21.05.2019 право оренди земельної ділянки зареєстровано за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі Статутом фермерського господарства "Болтіс" (редакції 2011 та 2023 років), ОСОБА_2 був засновником і головою господарства, яке здійснює діяльність на земельних ділянках, у тому числі на спірній земельній ділянці.
У період 2019-2020 років ОСОБА_2 як орендар декларував та сплачував орендну плату за землю, що підтверджується податковими деклараціями.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
21.06.2022 спадкоємцем майна померлого на підставі заповіту визначено його дружину ОСОБА_1 , яка отримала у спадщину майнові права та майно, пов`язані з діяльністю фермерського господарства "Болтіс".
03.10.2023 рішенням засновника змінено склад засновників фермерського господарства "Болтіс", виключено померлого ОСОБА_2 та включено ОСОБА_1 як єдиного засновника та керівника господарства.
24.12.2020 наказом Головного управління Держгеокадастру земельні ділянки державної власності, у тому числі спірна земельна ділянка, передано до комунальної власності П`ятихатської міської територіальної громади.
26.09.2024 ОСОБА_1 подала заяву про державну реєстрацію змін речового права, на підставі якої державним реєстратором 27.09.2024 зареєстровано право оренди земельної ділянки за фермерським господарством "Болтіс".
Прокурор звернувся до суду, посилаючись на незаконність державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 47,438 га, вважаючи, що після смерті орендаря та з урахуванням переходу земельної ділянки у комунальну власність підстави для реєстрації права оренди за фермерським господарством "Болтіс" відсутні, у зв`язку з чим просив скасувати відповідні реєстраційні дії та зобов`язати повернути земельну ділянку П`ятихатській міській раді; відповідач із такими вимогами не погодився, що зумовило виникнення спору та ухвалення оскаржуваного рішення.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі П`ятихатської міської ради до Фермерського господарства "Болтіс" про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки загальною площею 47,438 га з кадастровим номером 1224584800:02:002:0054 та зобов`язання повернути вказану земельну ділянку на користь П`ятихатської територіальної громади.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що ФГ "Болтіс" не набуло право оренди за договором оренди землі від 07.02.2007, оскільки ОСОБА_2 набув права оренди на земельну ділянку на підставі додаткової угоди №1 від 01.10.2012, тобто після створення фермерського господарства (зареєстрованого 12.01.2011), що унеможливлює перехід права оренди від фізичної особи до ФГ "Болтіс" в порядку, передбаченому Законом України "Про фермерське господарство". 
Водночас суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 правомірно користувався спірною земельною ділянкою на підставі додаткової угоди №1 від 01.10.2012 до договору оренди від 07.02.2007, оскільки наказ ГУ Держгеокадастру та додаткові угоди не оспорюються та фактично виконувались сторонами, право оренди спірної земельної ділянки не припинилося зі смертю орендаря та вважається таким, що перейшло до його спадкоємиці ОСОБА_1 як правонаступника у матеріальних правовідносинах відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про оренду землі", оскільки ані законом, ані договором оренди не встановлено заборони такого переходу.
Перевіривши доводи апеляційних скарг заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури та П`ятихатської міської ради, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення місцевого господарського суду.
Колегія суддів посилається на те, що ФГ "Болтіс" не набуло права оренди спірної земельної ділянки в порядку, передбаченому Законом України "Про фермерське господарство", оскільки на момент створення та державної реєстрації фермерського господарства 12.01.2011 право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1224584800:02:002:0054 належало іншій особі. ОСОБА_2 набув статусу орендаря лише на підставі розпорядження П`ятихатської районної державної адміністрації від 27.09.2012 №452-р-12 та додаткової угоди №1 від 01.10.2012 до договору оренди землі від 07.02.2007, тобто після створення фермерського господарства. За таких обставин відсутні правові підстави вважати, що право оренди земельної ділянки перейшло до ФГ "Болтіс" автоматично внаслідок створення господарства.
Разом із тим зазначена обставина сама по собі не свідчить про незаконність користування земельною ділянкою ОСОБА_2 . Як убачається з матеріалів справи, його право оренди було належним чином оформлено відповідними рішеннями уповноважених органів та додатковими угодами до договору оренди. Надалі договір оренди був поновлений наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.05.2019 №4-1275/15-19-СГ та додатковою угодою №2 від 20.05.2019.
Вказані індивідуальні акти та правочини є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися та не скасовувалися. Крім того, вони фактично виконувалися сторонами: ОСОБА_2 користувався земельною ділянкою, сплачував орендну плату, подавав податкову звітність, а право оренди було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За таких обставин місцевий господарський суд обґрунтовано виходив із правомірності користування ОСОБА_2 спірною земельною ділянкою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після смерті ОСОБА_2 право оренди земельної ділянки не припинилося, а перейшло до його спадкоємиці ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки після смерті фізичної особи-орендаря переходить до спадкоємців, якщо інше не передбачено законом або договором. Ні договір оренди від 07.02.2007, ні додаткові угоди до нього не містять положень про припинення права оренди у зв`язку зі смертю орендаря або заборону спадкування такого права.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , про що свідчить видане їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а також набуття нею статусу єдиного засновника та голови ФГ "Болтіс". Відтак суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 стала правонаступником ОСОБА_2 у спірних правовідносинах.
Посилання апелянтів на відсутність у ОСОБА_1 окремого свідоцтва про право на спадщину саме на право оренди земельної ділянки не спростовують факту переходу до неї відповідного права. Право спадкоємця виникає з моменту відкриття спадщини, тоді як свідоцтво про право на спадщину лише посвідчує вже набуте право та не є підставою його виникнення. Тому сама по собі відсутність такого свідоцтва не свідчить про припинення права оренди чи відсутність правонаступництва.
При цьому постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на право оренди земельної ділянки не змінює зазначеного висновку, оскільки не спростовує факту прийняття спадщини та не припиняє права, яке перейшло до спадкоємця в силу закону. Така відмова була пов`язана з наявністю спору щодо оформлення відповідного права і сама по собі не свідчить про неможливість спадкування орендних прав.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянтів щодо незаконності заміни сторони у договорі оренди у 2012 році та порушення процедури поновлення договору оренди у 2019 році.
Розпорядження П`ятихатської районної державної адміністрації від 27.09.2012 №452-р-12, додаткова угода №1 від 01.10.2012, наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.05.2019 №4-1275/15-19-СГ та додаткова угода №2 від 20.05.2019 залишаються чинними, недійсними не визнавалися та не скасовувалися. Саме на підставі цих документів виникли та реалізовувалися орендні правовідносини щодо спірної земельної ділянки.
У межах даної справи питання законності зазначених актів та правочинів не є предметом судового розгляду. Відтак до моменту їх скасування або визнання недійсними вони породжують відповідні правові наслідки та підлягають врахуванню судом. Тому посилання апелянтів на можливі порушення під час їх прийняття фактично спрямовані на переоцінку вже існуючих правовідносин без оспорювання правових підстав їх виникнення.
Також колегія суддів відхиляє доводи апелянтів про відсутність підстав для державної реєстрації права оренди за ФГ "Болтіс".
Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація змін щодо суб`єкта права оренди була здійснена на підставі документів, які підтверджували спадкове правонаступництво ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , а також її повноваження як єдиного учасника та керівника ФГ "Болтіс". При цьому державна реєстрація не створює право, а лише засвідчує його існування, тому вирішальним для оцінки правомірності реєстраційних дій є наявність матеріально-правових підстав для переходу відповідного права. Такі підстави у даному випадку були наявні.
Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянтів щодо порушення вимог земельного законодавства внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Колегія суддів констатує, що спірна земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення та фактично використовувалася для здійснення сільськогосподарської діяльності. Матеріали справи не містять доказів зміни категорії земель або використання земельної ділянки для цілей, не пов`язаних із сільськогосподарським виробництвом.
Сам по собі факт використання земельної ділянки фермерським господарством не свідчить про зміну її цільового призначення, оскільки ведення фермерського господарства та ведення товарного сільськогосподарського виробництва здійснюються в межах однієї категорії земель сільськогосподарського призначення. Відповідно, зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення та не утворює самостійних підстав для припинення права оренди або повернення земельної ділянки власнику.
Інші доводи апеляційних скарг зводяться переважно до незгоди з оцінкою доказів, наданих судом першої інстанції, та до іншого тлумачення встановлених обставин справи. Водночас зміст оскаржуваного рішення свідчить, що місцевий господарський суд всебічно дослідив обставини справи, надав оцінку поданим сторонами доказам, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а прокурором та П`ятихатською міською радою не доведено наявності передбачених законом підстав для скасування державної реєстрації права оренди, припинення орендних правовідносин та повернення спірної земельної ділянки. У зв`язку з цим оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим і підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційних скарг в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянтів.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури та П`ятихатської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 у справі № 904/1527/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 у справі № 904/1527/25 - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржників.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 22.06.2026.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя Т. Ю. ДЕМЧИНА

Суддя О. І. КУЧЕРЕНКО