ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/710/26	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/593/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 

головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, цивільну справу № 607/710/26 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства “Національна страхова компанія “Оранта”, інтереси якого представляє адвокат Баран Василь Володимирович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2026 року, ухваленого суддею Позняком В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства “Національна страхова компанія “Оранта” про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:
у січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ПАТ “Національна страхова компанія “Оранта” про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 58430,11 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що внаслідок ДТП, що сталося 20.05.2025 водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Jeep Cherokee» д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті доріг Н02 та Р41 Тернопільського району, при маневрі обгону пересік подвійну суцільну (розмітка 1.3) допустив зіткнення із автомобілем «Nissan Leaf», під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічного пошкодження.
Водіями було складено європротокол, де водій ТЗ «Jeep Cherokee» ОСОБА_2 визнав вину.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Nissan Leaf», була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР № 226682932 у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Jeep Cherokee», була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР № 226200217 у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».
Згідно листа 03.06.2025 № 4885 ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» повідомила ОСОБА_1 про прийняття рішення щодо оплати страхового відшкодування у розмірі 17731,70 грн, згідно страховим актом ОЦВ-25-19-1540/1 та на його карту було виплачено страхове відшкодування у розмірі 17681,70 грн.
Згідно рахунку на оплату № 173 від 01.08.2025, після діагностики позивачу ТОВ «Терко Авто Град» виставлено рахунок на ремонт автомобіля в сумі 160825,00 грн.
Згідно висновку експерта № 98/25 від 25.08.2025, вартість матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке мало місце 20.05.2025, станом на час ДТП становить 91558,47 грн.
У вересні 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», просив переглянути суму страхового відшкодування та сплатити йому страхове відшкодування на підставі проведеного висновку експерта № 98/25 .
На картковий рахунок ОСОБА_1 страховою компанією «Оранта» було відшкодовано страхове відшкодування у розмірі 15446,66 грн.
Разом «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відшкодувала 33128,36 грн.
Різниця, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 58430,11 грн.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» в користь ОСОБА_1 58330 гривень 11 копійок страхового відшкодування за майнову шкоду внаслідок ДТП та 6320 гривень 44 копійки судових витрат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ПАТ “Національна страхова компанія “Оранта” - адвокат Баран В.В. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що судовим експертом Скороходом К.М. зроблено висновок, що з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Джип ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 14.6 ПДР, а в діях водія автомобіля Ніссан ОСОБА_1 - невідповідності вимогам п. 10.1. ПДР. Однак вказану відповідь експерта судом визнано як неналежний та недопустимий доказ.
У висновку експерта ОСОБА_3 , у якому визначено фізичний знос автомобіля «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 60 %, який поданий позивачем до суду, відсутній протокол огляду ТЗ «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 , а також відсутні фотографії, які фіксують та підтверджують необхідність проведення заміни лівої фари та трансмісії ТЗ «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 .
Вказане свідчить про те, що даний висновок експерта складений із порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.11.2003 року за № 1074/8395.
Що стосується самого висновку, то у ремонтній калькуляції під № 0561 зазначено фара ліва в зборі — вартістю 16657,52 грн. При цьому фотографій, які б підтверджували необхідність заміни фари в додатках до експертизи немає. В ремонтній калькуляції ПАТ НАСК “Оранта” та протоколу огляду, фара визначена як така, що потребує полірування, що підтверджується фото пошкодженого транспортного засобу.
Тому зважаючи на вказане, матеріалами справи не доведено, що існує необхідність заміни фари, а тому економічно доцільною є полірування вартістю 500 грн.
Також у ремонтній калькуляції до звіту експерта Мазура М.С. під № 8871 зазначено, трансмісія вартістю 65114,73 грн, як така, що підлягає заміні. Заключення по ній відсутні, органолептичним методом пошкоджень не виявлено і виявити їх таким методом взагалі неможливо, фото пошкоджень в експертизі відсутні.
Експерт Мазур М.С. не зазначає у висновку, що він проводив огляд на СТО. Постає питання для чого замінювати цілу трансмісію, які пошкодження і яким чином виявив експерт та як це пов`язано з ДТП? Вважають, що заміна трансмісії, яка включена до висновку експерта ОСОБА_3 є безпідставною.
Таким чином, вважають необґрунтованими включення до висновку експерта Мазура М.С. заміну 0561- фари Л В в зборі вартістю 16657,52 грн та 8871 — трансмісії вартістю 65114,43 грн, що разом становить 91558,57 грн. Тобто експертом не визначено вартість збитку, а висловлено припущення — орієнтовна вартість збитку. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відзив на апеляційну скаргу представника ПАТ “Національна страхова компанія “Оранта” - адвоката Барана В.В., до суду апеляційної інстанції не поступав.
Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником автомобіля «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 19.01.2023.
Внаслідок ДТП, що сталося 20.05.2025 водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Jeep Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті доріг Н02 та Р41 Тернопільського району, при маневрі обгону пересік подвійну суцільну (розмітка 1.3) допустив зіткнення із автомобілем «Nissan Leaf», під керуванням водія ОСОБА_1 .
Водіями було складено європротокол, де водій ТЗ «Jeep Cherokee» ОСОБА_2 визнав вину, що видно із заяв по суті спору.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Jeep Cherokee», була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР № 226200217 у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».
Згідно з листа 03.06.2025 № 4885 ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» повідомила ОСОБА_1 про прийняття рішення щодо оплати страхового відшкодування у розмірі 17731,70 грн, згідно страховим актом ОЦВ-25-19-1540/1
Згідно із акту виконаних робіт № ТАГ-000975 від 01.08.2025 ТОВ «Терко Авто» здійснено огляд автомобіля на підіймачі та виявлено ряд несправностей.
Відповідно до рахунку на оплату № 173 від 01.08.2025, ТОВ «Терко Авто Град» виставлено рахунок на ремонт автомобіля в сумі 160825,00 грн з ПДВ.
Згідно із висновку експерта № 98/25 від 25.08.2025, вартість матеріального з збитку, спричиненого власнику КТЗ «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яке мало місце 20.05.2025, станом на час ДТП ймовірно становить 91558,47 грн.
На підтвердження зарахування коштів від ПАТ «НАСК «Оранта» позивач надав знімки банківського мобільного застосунку, відповідно до якого на його карту надійшло 17681,70 грн 03.06.2025 та 15446,66 грн 16.10.2025.
Згідно із відповіді на запит судового експерта Скорохода Костянтина Миколайовича від 27.05.2025, судовий експерт ОСОБА_5 , який має вищу інженерно-технічну освіту, спеціальну підготовку в галузі автотехніки і транспортної трасології та стаж роботи у галузі з 2012 року, детально проаналізувавши зафіксовані на транспортних засобах механічні пошкодження, обстановку на місці ДТП, пояснення по справі, встановив наступне. Автомобіль Джип здійснював обгін перед перехрестям, пересікаючи подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки (лінія 1.3 ПДР). В кінцевому положенні після зіткнення автомобіль Джип зупинився повністю на зустрічній смузі руху, безпосередньо перед перехрестям, не завершивши обгін до перехрестя. При цьому, зіткнення відбулось між лівою передньою частиною автомобіля Ніссан та правою боковою частиною автомобіля Джип, тобто на момент початку маневру повороту автомобіля Ніссан, автомобіль Джип вже перебував у стані обгону. З технічної точки зору в цій дорожній ситуації в діях водія Джип ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 14.6 ПДР, а в діях водія автомобіля Ніссан ОСОБА_1 - невідповідності вимогам пункту 10.1 ПДР.
Також, у відповідності до ремонтної калькуляції № 25-19-1541 від 28.05.2025, яка надана відповідачем, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 становить 66456,72 грн.
Згідно з висновку експерта № 98/25 від 25.08.2025 вартість матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яке мало місце 20.05.2025, станом на час ДТП ймовірно становить 91558,47 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що водії на місці за спільною згодою склали електронне «Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» (Європротокол), у якому зафіксували, обставини ДТП, а також дійшли згоди, що винуватцем є водій ТЗ «Jeep Cherokee» ОСОБА_2 . 
Суд на підтвердження розміру збитку, завданого транспортному засобу, взяв до уваги саме висновок експерта № 98/25 від 25.08.2025, оскільки він є достатньо науково обґрунтований та мотивований, складений для суду, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, експерт здійснював огляд транспортного засобу. 
Також, суд обґрунтовано відхилив покликання відповідача на відсутність необхідності заміни фари і заміни трансмісії, оскільки такі висновки є припущеннями, які зроблені на підставі дослідження фотографій, а не дослідження транспортного засобу. 
Тому, зважаючи на те, що страховою компанією виплачено частково страхове відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу в сумі 33228,36 грн, відповідач повинен виплатити позивачу страхове відшкодування майнової шкоди у розмірі 58330,11 ( 91558,47 - 33228,36) грн. 
З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, з огляду на таке.
У статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зазначена норма права встановлює загальний (генеральний) делікт, який має такі складові елементи: 1) протиправна поведінка особи; 2) настання шкоди; 3) причинний зв`язок між двома першими елементами; 4) вина завдавача шкоди.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.
Відповідно до частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно частини першої статті 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до вимог абзацу другого статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
20.06.2024 набрав чинності новий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX, який введено в дію з 01.01.2025.
У ч. 6 розділу 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX від 20.06.2024 зазначено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону.
Отже, на спірні правовідносини поширюються норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX, який введено в дію з 01.01.2025.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом. Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб, внаслідок настання страхового випадку.
Страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Згідно зі статтею 26 Закону № 3720-IX у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з: 1) пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи; 2) пошкодженням чи знищенням дороги, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; 3) пошкодженням чи знищенням іншого майна потерпілої особи, крім випадків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 30 цього Закону; 4) проведенням робіт, необхідних для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 5) пошкодженням транспортного засобу внаслідок його використання для доправлення потерпілої особи до закладу охорони здоров`я, у тому числі забрудненням салону такого транспортного засобу; 6) доставкою (транспортуванням), зокрема з використанням спеціального автомобіля-евакуатора, пошкодженого транспортного засобу потерпілої особи з місця дорожньо-транспортної пригоди, якщо такий транспортний засіб не може рухатися самостійно.
Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів. Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку. … За згодою страховика (МТСБУ) відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу може здійснюватися на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх статутних документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів, за вибором потерпілої особи поза переліком, визначеним страховиком (МТСБУ).
Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою.
Відповідно до частини другої статті 31 Закону № 3720-IX1, у разі настання контактної (наявне зіткнення) дорожньо-транспортної пригоди за участю лише двох забезпечених транспортних засобів, за умови заподіяння шкоди майну виключно у вигляді пошкодження (знищення) транспортного засобу, незаподіяння шкоди життю та здоров`ю фізичних осіб, відсутності у водіїв обох транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, а також за умови досягнення згоди таких водіїв щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, такі водії мають право без залучення відповідних підрозділів Національної поліції України спільно скласти для надання страховику (МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у паперовій чи електронній формі за формою і відповідно до інструкції, затверджених МТСБУ. Після складення такого повідомлення водії транспортних засобів мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформування відповідних підрозділів Національної поліції України про настання дорожньо-транспортної пригоди.
У разі встановлення Національним банком України обмеження максимального розміру страхової виплати за внутрішніми договорами страхування при врегулюванні страхових випадків із складенням повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за формою і відповідно до інструкції, затверджених МТСБУ, без участі працівників відповідних підрозділів Національної поліції України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб, не може перевищувати максимальний розмір, встановлений Національним банком України, що діяв на день настання страхового випадку.
З 1 січня 2025 року скасовано ліміт відшкодування за Європротоколом у розмірі 80 000 грн. Тепер страхове відшкодування покриватиметься в межах страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, за внутрішнім договором ОСЦПВ, яка за договорами, укладеними в 2025 році становить 250 000 грн. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц також зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
При розгляді справи в суді сторони мають право надавати докази, одним із яких є висновок експерта.
Також, при підготовці справи до судового розгляду, в силу частини третьої статті 102 ЦПК України на замовлення учасника справи може бути підготовлений висновок експерта.
Матеріалами справи підтверджено, що 20.05.2025 на перехресті доріг Н02 та Р41 Тернопільського району сталося ДТП за участю ТЗ «Jeep Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Leaf», під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічного пошкодження. Водії на місці ДТП за спільною згодою склали електронне «Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» (Європротокол), у якому зафіксували, обставини ДТП. При цьому, водій ТЗ «Jeep Cherokee» ОСОБА_2 визнав вину у ДТП.
Тому не заслуговують на увагу доводи представника заявника, що судовим експертом Скороходом К.М. зроблено висновок, відповідно до якого з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Джип ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 14.6 ПДР, а в діях водія автомобіля Ніссан ОСОБА_1 - невідповідності вимогам п. 10.1. ПДР, оскільки європротокол є повноцінним юридичним доказом вини водія в силу статті 124 КУпАП. Він офіційно замінює довідку поліції. Після його підписання та передачі до страхової компанії, винна сторона звільняється від адміністративної відповідальності (штрафу), а потерпілий отримує відшкодування шкоди. 
Крім цього, поданий звіт судового експерта Скорохода К.М. від 27.05.2025 не містить ознак висновку судової експертизи, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, немає вказівки, що він підготовлений для суду.
Щодо матеріального збитку.
Згідно висновку експерта № 98/25 від 25.08.2025 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яке мало місце 20.05.2025 року, станом на час ДТП становить 91558,47 грн.
Разом із тим, власнику ТЗ Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_3 страховою компанією було відшкодовано в сумі 33228,36 грн.
Не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що висновок експерта № 98/25 від 25.08.2025 року складений із порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.11.2003 року за № 1074/8395, за відсутності окремого протоколу огляду транспортного засобу, оскільки огляд автомобіля проводився безпосередньо експертом, і його результати зафіксований ним у висновку та додатках, відповідно до методики проведення експертизи немає необхідності окремо складати окремий протокол огляду транспортного засобу. 
Надуманим є посилання відповідача на відсутність необхідності заміни фари і заміни трансмісії, з огляну на те, що такі висновки є припущеннями, які зроблені на підставі дослідження фотографій, а не дослідження транспортного засобу. 
Також у ремонтних калькуляціях під №№ 0561, 8871 відображено заміна фари лівої в зборі — вартістю 16657,52 грн та трансмісія вартістю — 65114,73 грн. 
Крім цього, слід зазначити, що заперечуючи проти вказаного висновку, представник відповідача не надав свого висновку експерта, та не клопотав про призначення повторної експертизи. 
За таких обставин доводи апеляційної скарги про недоведеність вимог позову колегія суддів визнає безпідставними та такими, що зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції у судовому рішенні надано належну правову оцінку. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Національна страхова компанія “Оранта”, інтереси якого представляє адвокат Баран Василь Володимирович, слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2026 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється. 
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Національна страхова компанія “Оранта”, інтереси якого представляє адвокат Баран Василь Володимирович, залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуюча         Н.М. Храпак

Судді:          Б.О. Гірський

М.В. Хома