Справа № 560/18412/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

05 червня 2026 року	м. Хмельницький	
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:
1.Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період, що виражено у наказі №1849 від 11.09.2025 року;
2.Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_2 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
3.Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Позовні вимоги мотивовані тим, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1849 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлення для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 є протиправним, оскільки позивач повідомив відповідача, що подав заяву про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують його право на відстрочку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами з урахуванням ст. 126 КАС України, відповідно до вимог ч.6 ст. 162 КАС України.
Від представника військової частини НОМЕР_1 10.11.2025 надійшов відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечує. Зазначає, що позивач звертаючись до суду за захистом своїх прав, їх порушення пов`язує із недотриманням порядку його призову на військову службу. Звертає увагу суду, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Зокрема вказує, що позивач у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №335 від 08.11.2025 убув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , та був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та не являється військовослужбовцем згаданої військової частини. Відтак, вважає позовні вимоги щодо зобов`язання прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби безпідставними та такими, що не стосуються військової частини НОМЕР_1 . У задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2025 заяву про забезпечення позову повернуто адвокату Антонюку Ігорю Володимировичу без розгляду.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2025 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , подав особисто 08.09.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують його право на відстрочку на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано наказ №1849 від 11.09.2025 року, яким ОСОБА_1 було призвано на військову службу під час мобілізації та відправлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.
Представником позивача 17.09.2025 року було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким витребувано інформацію стосовно результатів розгляду заяви про надання відстрочки ОСОБА_1 , однак офіційної відповіді не було отримано.
Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1849 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлення для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , а тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частинами 2-3 статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 Закону № 2232-XII).
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 14 статті 2 Закону № 2232-XII установлено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента та триває станом на цей час.
Пункт 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які здобувають освіту за денною або дуальною формою здобуття освіти.
Позивач зауважує, що його призов на військову службу під час мобілізації є протиправним, оскільки він відповідає умовам, наведеним у пункті 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Зокрема, зауважує що повідомив працівників ТЦК та СП про подану ним заяву про отримання відстрочки від призову на військову службу та показав вищевказану заяву.
Разом із тим, частиною 7 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Згідно пункту 11 цього Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім іншого, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2024 у справі № 160/10728/23 звернув увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що під час проведення мобілізаційних процедур позивач надавав документи для підтвердження наявності у нього підстав для відстрочки та оформлення права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23 наголосив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Суд також звертає увагу, що позивач у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №335 від 08.11.2025 убув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , та був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та не являється військовослужбовцем згаданої військової частини. Відтак, позовні вимоги щодо зобов`язання прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби безпідставними та такими, що не стосуються військової частини НОМЕР_1 .
На цій основі суд дійшов висновку, що оскаржуваний у цій справі наказ прийнятий начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 є правомірним та підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до вимог частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Підстави для застосування положень ст. 139 КАС України у суду відсутні.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідачі:	ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2  Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )   	
 		
Головуючий суддя 		О.О. Михайлов