ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року	справа № 380/1523/26	
Львівський окружний адімінстративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадженя адміністративну справ за позовом ОСОБА_1 до Державного некомерційного товариства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
в с т а н о в и в: 
ОСОБА_2 (місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до – Державне некомерційне товариство «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» (місцезнаходження: 79010, м. Львів, вул. Пекарська, буд. 69, код ЄДРПОУ 02010793) з вимогами:
-визнати протиправними та скасувати рішення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» в особі експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 05.08.2025 за номером 97/25/4526/Р, оформлене Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного оцінювання особи за номером 97/25/4526/В від 05.08.2025, в частині встановлення ОСОБА_3 , третьої (III) групи інвалідності;
-зобов`язати Державне некомерційне підприємство «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» (код ЄДРПОУ 02010793) в особі експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, як правонаступника Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», у встановленому законодавством України порядку та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, повторно розглянути питання про встановлення ОСОБА_3 , групи інвалідності, яка відповідає обмеженням здатності ОСОБА_1 до трудової діяльності 2 ступеня, до пересування та самообслуговування 2 ступеня, що і були встановлені рішенням Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» в особі експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 05.08.2025 за номером 97/25/4526/Р, оформленим Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного оцінювання особи за номером 97/25/4526/В від 05.08.2025.
Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що рішення відповідача, згідно з яким позивачці встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності, є протиправним, оскільки їй встановлено обмеження трьох критеріїв життєздіяльності другого ступеня, що є підставою для встановлення другої (ІІ) групи інвалідностію. 
Позивачка вважає, що внаслідок прийняття відповідачем спірного рішення порушено її права та інтереси, що проявляється у тому, що позивачку, всупереч наявним медичним показанням, не визнано особою з інвалідністю саме ІІ групи.
Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 26.02.2026 суд постановив відкрити спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 13.03.2026 суд постановив клопотання представника відповідача про заміну відповідача у справі – задовольнити; замінити неналежного відповідача у справі, а саме: Державне некомерційне підприємство «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» (місцезнаходження: 79010, м. Львів, вул. Пекарська, буд. 69, код ЄДРПОУ 02010793) на належного відповідача – Державне некомерційне товариство «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» (місцезнаходження: 79010, м. Львів, вул. Пекарська, буд. 69, код ЄДРПОУ 02010793). 
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив щодо позову та зазначив, що у рішенні Центру оцінювання функціонального стану особи вказано, що хоча у представленій медичній документації, зокрема у виписці з медичної карти амбулаторного хворого від 05.05.2025, зазначена наявність у пацієнтки вертеброгенної попереково-крижової радикулопатії, разом із тим, відсутні дані, які б належним чином підтверджували цей діагноз (результати МРТ попереково крижового відділу хребта, результати електроміографічного дослідження нижніх кінцівок, консультативний висновок невролога). 
Інші наявні дані відповідають критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності згідно до постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 р. «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи». 
Таким чином, команда експертів Центру оцінювання функціонального стану особи підтвердила встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності за загальним захворюванням. Позивачем не було надано жодних об`єктивних інструментальних підтверджень, що свідчили би про функціональні обмеження, які відповідають II групі інвалідності. 
Також відповідач вважає, що позивачка неправильно трактує положення чинного законодавства України, що регулює експертизу оцінювання функціонування особи.
Так, як вказує відповідач, наявні у позивачки дані за сукупністю критеріїв відповідають саме III групі інвалідності, адже це хронічні захворювання, що коригуються медикаментозно. 
Сама по собі наявність обмеження певного ступеня без належного клініко- функціонального обґрунтування та інструментального підтвердження стійкого розладу не є автоматичною підставою для встановлення вищої групи інвалідності. 
Так, III група встановлюється у випадках помірного ступеня (1 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності, зумовленого захворюванням, травмами або вродженими вадами. 
Оскільки в позивачи є помірний ступінь обмеження спілкування, вона не потребує стороннього догляду (п.17.1.3 Рішення), інші захворювання є хронічними, коригуються медикаментозно, то є підстави для встановлення саме ІІІ групи інвалідності, що було підтверджено Центром оцінювання функціонального стану особи. 
До критеріїв встановлення II групи інвалідності належать значні обмеження: самообслуговування (людина не може обходитися без допоміжних засобів або допомоги інших осіб), самостійного пересування, здібності до навчання, роботи, орієнтації або до спілкування, здатності частково чи повністю контролювати свою поведінку. 
Таким чином, відповідно до даних медичного огляду позивачки, відповідач підтверджує, що ІІІ група встановлена позивачці правильно. 
Також позивач не погоджується із обраним позивачкою способом захисту порушеного права. Просить у позові відмовити.
У відповіді на відзив позивачка зазначає, що твердження відповідача про непідтвердження діагнозу позивачки вертеброгенної попереково-крижової радикулопатії (…); не було надано жодних об`єктивних інструментальних підтверджень, що свідчили би про функціональні обмеження, які відповідають II групі інвалідності (…) спростовується тим, що в обґрунтуванні рішення експертної команди вказано, що наявна у пацієнтки ОСОБА_4 патологія, вказує на стійке порушення нервоої та серцево-судинної системи, призводить обмеження здатності до трудової діяльності 2 ступеня, до пересування та самообслуговування 2 ступеня, до спілкування 1 ступеня. (…)
Також позивачка не погоджується з твердженнями відповідача, що інші дані відповідають критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності. Позивачка вважає, що інші патології позивачки, як призвели до стійких порушень функцій організму, окрім радикулопатії, не були заперечені Центром.
Позивачка також не погоджується із думкою відповідача про обрання неналежного способу захисту порушеного права. Просить позов задовольнити. 
Суд встановив таке.
05 серпня 2025 року комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» (код ЄДРПОУ 01996711) в особі експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи було проведено очне в закладі охорони здоров`я оцінювання повсякденного функціонування особи позивачки, ОСОБА_1 , за результатами якого прийнято рішення від 05.08.2025 за номером 97/25/4526/Р (далі також Рішення), оформлене витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного оцінювання особи за номером 97/25/4526/В від 05.08.2025. 
Спірним Рішенням позивачці втановлено III групу інвалідності безтерміново. 
Позивачка не погодилася з спірним Рішенням у частині встановлення їй третьої (III) групи інвалідності, а не другої (II) та оскаржила його в адміністративному порядку до Центру оцінювання функціонального стану особи державної установи «УкрдержНДІМСПІ МОЗ України» (м. Дніпро). 
10 вересня 2025 експертна команда Центру розглянула скаргу (рішення № OP-2079) та підтвердила сіпрне Рішення, залишивши його у силі. 
У рішенні Центру оцінювання функціонального стану особи вказано, що хоча у представленій медичній документації, зокрема у виписці з медичної карти амбулаторного хворого від 05.05.2025, зазначена наявність у пацієнтки вертеброгенної попереково-крижової радикулопатії, разом із тим, відсутні дані, які б належним чином підтверджували цей діагноз (результати МРТ попереково крижового відділу хребта, результати електроміографічного дослідження нижніх кінцівок, консультативний висновок невролога). 
Інші наявні дані відповідають критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності згідно з постановою КМ України №1338 від 15.11.2024 р. «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи». 
Команда експертів Центру оцінювання функціонального стану особи підтвердила встановлення позивачці ІІІ групи інвалідності за загальним захворюванням. 
Позивачка вважаючи, що спірне рішення прийнято усупереч Закону, звернулася з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Відповідно до частини 1 статті 2 зазначеного Закону особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №875-ХІІ (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 7 Закону №875-ХІІ встановлено, що законодавство про соціальну захищеність осіб з інвалідністю в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2015 №2961-ІV (далі Закон №2961-ІV).
Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону №2961-ІV встановлено, що інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.
Нормами статті 7 Закону №2961-IV встановлено, що залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності. Особам, які звертаються для встановлення інвалідності, зумовленої наявністю анатомічних дефектів та захворювань, при яких група інвалідності встановлюється без строку повторного оцінювання, а також особам з інвалідністю, у яких строк повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (оцінювання повсякденного функціонування особи) (безстроково). Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-ІХ установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31 грудня 2024 року.
З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
15.11.2024 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі - Постанова №1338), якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії встановлення інвалідності.
Суд зазначає, що фактично звернення позивачки до суду позовом у цій справі стосується вирішення питання щодо не надання їй саме ІІ групи інвалідності.
Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 17.12.2018 у справі №819/3211/15, від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, від 30.04.2021 у справі №160/12235/19 виснував, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. 
Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. 
При цьому, в постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.
З огляду на зазначене, суд констатує, що у цій справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки судом прийнятого відповідачем рішення з оцінювання повсякденного функціонування особи позивачки, оскільки таке є дискреційним повноваженням експертної команди.
Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
Також суд зауважує, що звертаючись до суду з позовом, позивачка не покликалася на порушення відповідачем процедури прийняття спірного рішення як на підставу позову.
Відтак, інші підстави позову, які стосуються фактичної осцінки стану життєжіяльності особи та відповідних висновків не підлягають оцінці судом.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС Українивизначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Згідно з ст.139 КАС України судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного некомерційного товариства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» (місцезнаходження: 79010, м. Львів, вул. Пекарська, буд. 69, код ЄДРПОУ 02010793) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Судові витрати не розподіляються
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 12.05.2026.

Суддя Лунь З.І.