Справа № 588/2248/25 
Провадження № 2/147/369/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Мудрак А.М.,
з участю секретаря Чудак Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

у грудні 2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №002/20886528-СК_SB від 21.06.2023 у розмірі 53185,88 грн, а також понесені ними судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що 21.06.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» (надалі позивач/банк) та ОСОБА_2 (надалі також відповідач/позичальник/боржник) підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування. Заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 21.06.2023 слід розуміти як кредитний договір №002/20886528-CK_SB від 21.06.2023. ОСОБА_2 з 21.06.2023 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/20886528-CK_SB (надалі кредитний договір).
Умовами кредитного договору визначено, що ознайомившись з публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами АТ «ТАСКОМБАНК», позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на своє ім`я та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку.
Згідно з умовами заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування відповідач просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті.
Таким чином, позичальнику встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 34000,00 грн, з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59 %; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією.
Відповідно до п. 1 згоди та запевнення клієнта до договору (далі згода), що є невід`ємною частиною заяви-договору, позичальник підтверджує, що до укладення договору ознайомлений з умовами договору, у тому числі тарифами, Правилами користування електронними платіжними засобами емітованими АТ «ТАСКОМБАНК», з умовами відкриття та обслуговування рахунків, з умовами розміщення вкладу, отримання споживчого кредиту. Надання та/або змін умов надання банківських, платіжних та інших фінансових послуг банку. Відповідно до п. 7 заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, позичальник підтвердив, що невід`ємною частиною заяви-договору є згода та запевнення клієнта до договору, з підписанням якого в мобільному застосунку izibank договір набуває чинності.
Відповідно до п. 11 згоди, позичальник підтвердив, що розуміє та згоден з тим, що процентна ставка за кредитом фіксована та не може бути змінена без згоди позичальника (клієнта). Проценти нараховуються за кредитом щомісячно на суму залишку заборгованості на кінець кожного дня за методом факт/факт та сплачуються позичальником (клієнтом) щомісячно в складі обов`язкового мінімального платежу згідно умовами кредитування визначених тарифами банку та зазначених у паспорті споживчого кредиту.
Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже, позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі.
В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах. Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною.
Як наслідок, станом на 02.09.2025 заборгованість за кредитним договором №002/20886528-CK_SB від 21.06.2023, становить 53185,88 грн, що скадається з: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 28795,47 грн; заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) 24390,41 грн.
На підставі викладеного банк заявив вимогу про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором в сумі 53182,88 грн та судових витрат.
Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 13.01.2026 цивільну справу №588/2248/25 направлено до Тростянецького районного суду Вінницької області за підсудністю. Справа надійшла до суду 11 лютого 2026 року. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 у справі №588/2248/25 (провадження 2/147/369/26) визначено головуючого суддю Мудрак А.М.
Ухвалою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
27 лютого 2026 року від представника відповідача Скользнєвої В.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи. Одночасно подано суду копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.09.2024, з якого підтверджено зміну прізвища відповідача ОСОБА_2 на ОСОБА_3 у зв`язку з одруженням (а.с. 57).
06 березня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що вона заперечує щодо заявлених позовних вимог. Зазначає, що 21.06.2023 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_2 підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування. Відповідно до його умов було відкрито рахунок № НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом до 200000 грн строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 59% річних. В позовній заяві АТ «Таскомбанк» зазначає, що відповідачка не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 02.09.2025 утворилась заборгованість у розмірі 53185,88 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 28795,47 грн, заборгованість за відсотками: 24390,41 грн, яку просять стягнути з відповідача.
Щодо нарахування відсотків понад строк дії кредитного договору. Відповідно до п.1 заяви – договору було встановлено строк кредитування 12 місяців (365 днів) з можливістю автоматичної пролонгації на той самий строк. Однак заява – договір не містить умов, на яких відбувається автопролонгація строку кредитування. Матеріали справи не містять доказів того, що відбулась пролонгація дії кредитного договору. Відсутні підписані належним чином договори пролонгації та докази того, що відповідачка користувалась кредитними коштами після закінчення строку кредитування.
Кредитний договір був укладений 21.06.2023 на 12 місяців, тобто до 21.06.2024.
Відповідно до виписки по картковому рахунку, яку надав позивач, останнє використання кредитних коштів відповідачкою датоване 17.04.2023, тобто, в межах встановленого строку кредитування.
Всі операції по рахунку, які проводились після 21.06.2024 це: нарахування відсотків,п еренесення на прострочену заборгованість відсотків за користування кредитом. 
З матеріалів справи неможливо взагалі встановити чому було ніби-то продовжено строк кредитування, оскільки немає навіть доказів того, що відповідачка користувалась рахунком після сплину строку.
Відповідно до усталеної судової практики, після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.
Договір був укладений строком на 12 місяців і не був пролонгований. Стягненню підлягає тільки та сума відсотків, які були нараховані станом на 21.06.2024.
Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачка сплатила в рахунок погашення відсотків 01.10.2023 – 365,58 грн, 01.11.2023 – 1903,58 грн, 17.04.2024 – 9611,83 грн, загалом 11880,99 грн.
Відсоткова ставка за кредитним договором 59 % річних. Враховуючи все вище викладене, відповідач просить суд застосувати наступний розрахунок для визначення розміру заборгованості за відсотками: 27912,39 (тіло) * 59%= 16468,31 грн, 16468,31 (відсотки) – 11880,99 (сплачено) = 4587,32 грн (заборгованість за відсотками). Загальний розмір боргу не повинен перевищувати: 27912,39 (тіло) + 4587,32 (відсотки) = 32499,71 грн.
Щодо нарахування комісії. Відповідно до виписки по картковому рахунку позивач неодноразово проводив операції по списанню коштів з призначення комісійна винагорода за операціями з ЕПЗ номер картки НОМЕР_3 . Відповідачка заперечує проти таких стягнень з огляду на необґрунтованість, адже умови договору про нарахування щомісячних процентів, які нараховуються на суму кредиту фактично є щомісячною платою за управління кредитом (комісією), а не процентами за користування. Адже проценти річні проценти за користування кредитом окремо визначені в розмірі 59% річних.
Комісійна винагорода за операціями з ЕПЗ є фактично комісією за обслуговування кредиту, яка не передбачалась умовами кредитного договору.
При цьому АТ «Таскомбанк» не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Нарахування комісії було проведено банком за послуги, що супроводжують кредит за рахунок відповідача, що є незаконним.
Відповідно до виписки за картковим рахунком за весь період було нараховано 883,08 грн комісійної винагороди за операціями з ЕПЗ. Вказана сума комісії повинна бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту, в зв`язку з чим сума заборгованості повинна бути зменшена. 28795,47 (тіло) – 883,08 (комісії) = 27912,39 (заборгованість за тілом).
Тому відповідач просить відмовити у позові та стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.
25 березня 2026 року з Тростянецького районного суду Сумської області (як помилково направлене) до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що вони не погоджуються з аргументами відповідача та її представника про те, що дія кредитного договору припинилася 21.06.2024. Зазначили, що в п. 11 згоди та запевнення клієнта до договору зазначено, що у випадку зміни (зменшення або збільшення) суми кредиту та/або строку його дії, банк повідомляє про встановлення нового розміру кредиту та/або строку його дії, шляхом надсилання електронного повідомлення в мобільному застосунку та/або надсилання електронного повідомлення на зареєстрований (фінансовий) номер телефону позичальника та/або іншого повідомлення згідно умов ДКБО.
Зокрема в договорі не зазначається про те, що пролонгацію договору потрібно оформляти додатковою угодою, а тому це відбувалося автоматично. Тобто, пролонгація договору передбачає автоматичне продовження терміну його дії на тих самих умовах і на такий самий період, який попередньо був визначений сторонами. Таким чином, так як відповідач не заявляла про припинення дії договору та не повернула кошти вчасно, то він був автоматично продовжений на той самий строк і на тих самих умовах.
Як свідчать матеріали справи відповідач у встановлений договором строк, тобто до 21.06.2024, не повернула кредит і не сплатила проценти за користування кредитом, а тому відбулася автоматична пролонгація договору на стандартних умовах ще на рік. Тобто, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 21.06.2024, відбулося продовження користування кредитними коштами.
Також зазначили, що 26.09.2025 відповідачу було надіслано повідомлення-вимогу, де вказано, що строк користування не до 21.06.2024. Тобто, відповідач не заперечувала проти цього, отже знала про пролонгацію договору. Зокрема, доцільно врахувати висновки Верховного Суду про необхідність дослідження обставин щодо користування кредитним коштами та їх повернення для встановлення факту виникнення кредитних правовідносин.
Щодо заперечень відповідача про нарахування комісійної винагороди за операціями з ЕПЗ зазначили наступне. Зокрема, в п. 3 заяви-договорі вказано, що сплата банку вартості платіжних операцій, що доступні клієнту в мобільному застосунку, а також вартості послуг, що є допоміжними до платіжних послуг (за наявності) здійснюється одночасно з виконанням платіжної операції шляхом здійснення банком дебетового переказу коштів на користь банку, у порядку передбаному ДКБО та у розмірі відповідно до тарифів. Таким чином такі комісійні винагороди погоджені сторонами.
Щодо заявленої суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги зазначили, що заявлена сума за надання правничої допомоги явно не відповідає складності справи, в рамках якої адвокатом надається правова допомога відповідачу. Заявлений розмір витрат на відшкодування витрат на правничу допомогу, який зазначено у відзиві в розмірі 8000 грн не відповідає критерію розумності та співмірності витрат зі складністю справи. Вона не пропорційна ціні позову.
Тому позивач просить відмовити відповідачу в задоволенні її вимог, які викладені у відзиві.
Представник відповідача Скользнєва В.В. в судовому засіданні 08.04.2026 підтримала поданий відзив на позов, зазначила, що ОСОБА_4 дійсно підписувала кредитний договорів з "ТАСКОМБАНК", але вважають, що банком неправомірно нараховано заборгованість, тому просили позов задовольнити частково, стягнути з відповідача 32499,71 грн, як зазначено в розрахунку заборгованості, наданому у відзиві на позов. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати за надання правничої допомоги в розмірі 8000 грн. 
22 квітня 2026 року від представника відповідача Скользнєвої В.В. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що 21.06.2023 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_2 підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування. Відповідно до його умов було відкрито рахунок № НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом до 200000 грн строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 59% річних.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.09.2024 між ОСОБА_5 там ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що 21.09.2024 року зроблено відповідний актовий запис №56. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 . 
ОСОБА_5 з 02.02.2023 проходить військову службу в лавах ЗСУ. 
Позивач в своїй заяві просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором від 21.06.2023, яка утворилась станом на 02.09.2025. Чоловік відповідачки є військовослужбовцем, який у період з 21.06.2023 по 02.09.2025 та станом на сьогоднішній день проходить службу в лавах ЗСУ, що підтверджується вище вказаними документами, а тому на неї поширюються пільги, встановлені п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та їй не повинні нараховуватися проценти за користування кредитами, які були нараховані в цей період. Отже, ОСОБА_4 повинна бути звільнена від сплати процентів у сумі 24390,41 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачка здійснювала часткові оплати в рахунок погашення боргу, які банк зарахував в рахунок погашення відсотків, а саме 01.10.2023 - 365,58 грн, 01.11.2023 - 1903,58 грн, 17.04.2024 - 9611,83 грн. Відповідно до виписки за картковим рахунком їй також було нараховано 883,08 грн комісійної винагороди за операціями з ЕПЗ, яка за своєю суттю є комісією за обслуговування, про що було зазначено у відзиві на позовну заяву. Таким чином ОСОБА_4 сплатила 12764,07 грн, які не були зараховані в рахунок погашення тіла кредиту. 
Вважає, що всі кошти сплачені відповідачкою і зараховані в рахунок погашення відсотків та комісії мають бути перераховані в рахунок погашення тіла кредиту. Просить суд застосувати наступний розрахунок для визначення суми боргу: 28795,47 (тіло) – 12764,07 (сплачено) = 16031,40 грн – загальна сума боргу. Також просить в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовити частково, стягнути з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість у розмірі 16031,40 грн, а також понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.
В судове засідання, призначене на 05.05.2026 представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило. 
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача ОСОБА_7 05.05.2026 подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника, просить відмовити у позові частково, стягнувши з відповідача 16031,40 грн та витрати за надання їй правничої допомоги в розмірі 8000 грн. 
З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтями 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України.
Судом встановлено, що 21 червня 2023 року ОСОБА_6 підписала заяву – договір на укладення договору про комплексне банківське обслуговування (а.с. 5-11, 13-17). Ця заява – договір на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб разом з публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування та тарифами банку, що розміщені на сайті АТ «ТАСКОМБАНК» складають договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в мобільному застосунку izibank. 
Відповідно до п.1 заяви визначено, що підписанням цієї заяви власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного мобільного пристрою/смартфону в мобільному застосунку вона просить: відкрити поточний рахунок у гривні № НОМЕР_1 для власних потреб для зберігання коштів, виконання платіжних операцій, відповідно до умов договору та вимог законодавства України; оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку.
Також відповідач погодилась щодо встановлення кредитного ліміту, що строк користування кредитним лімітом становить 12 місяців (365 днів) з можливістю автоматичної проонгації на той самий строк. Їй відомо, що на кредит буде нараховуватись процентна ставка 59% річних.
Також позичальником підписано згоду та запевнення клієнта до договору,зЗаяву-договір на відкриття банківського вкладу на вимогу для фізичних осіб «zanachka».
Невід`ємною частиною, з якою ознайомилась ОСОБА_4 є публічна пропозиція (оферта) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в межах проекту «izibank». 
Довідкою виданою АТ «ТАСКОМБАНК» підтверджено те, що ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з 21.06.2023 є власником поточного рахунку у валюті гривня № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви –анкети на укладання договору №002/20886528-СК_SB від 21.06.2023, № картки НОМЕР_5 , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с. 12).
З розрахунку заборгованості по кредитному договору №002/20886528-СК_SB від 21.06.2023, станом на 02.09.2025 у ОСОБА_8 встановлено наступне: нараховано відсотків 36271,40 грн, сплачено відсотків 11880,99 грн, сплачено ОБ 10970,90 грн, зарахування 20582,73 грн, обороти за поточним рахунком (витрати) 49378,20 грн. Тобто борг за тілом кредиту 28795,47 грн, борг за відсотками 24390,41 грн (а.с. 18-19). 
З виписки по особовим рахункам кредитного договору №002/20886528-СК_SB від 21.06.2023 вбачається, що ОСОБА_6 користувалась кредитними коштами.
26 вересня 2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» на адресу ОСОБА_2 було направлено повідомлення-вимогу, зі змісту якої вбачається наступне: у зв`язку з несплатою коштів за кредитом наявна заборгованість станом на 27.08.2025 в розмірі 28795,47 грн основний борг, 24064,59 грн заборгованість за відсотками (а.с. 21).
Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно з ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/СМС-ресурс.
Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.
Судом встановлено укладення між сторонами кредитного договору, матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання.
Відповідно до п. 11 згоди та запевнення клієнта до договору зазначено, що у випадку зміни (зменшення або збільшення) суми кредиту та/або строку його дії, банк повідомляє про встановлення нового розміру кредиту та/або строку його дії, шляхом надсилання електронного повідомлення в мобільному застосунку та/або надсилання електронного повідомлення на зареєстрований (фінансовий) номер телефону позичальника та/або іншого повідомлення згідно умов ДКБО.
Зокрема в договорі не зазначається про те, що пролонгацію договору потрібно оформляти додатковою угодою, а тому це відбувалося автоматично. Тобто, пролонгація договору передбачає автоматичне продовження терміну його дії на тих самих умовах і на такий самий період, який попередньо був визначений сторонами. Таким чином, так як відповідач не заявляла про припинення дії договору та не повернула кошти вчасно, то він був автоматично продовжений на той самий строк і на тих самих умовах.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений договором строк, тобто до 21.06.2024 не повернула кредит і не сплатила проценти за користування кредитом, а тому відбулася автоматична пролонгація договору на стандартних умовах ще на рік. 
Тобто, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 21.06.2024 відбулося продовження користування кредитними коштами.
Щодо заперечення відповідача про нарахування комісії суд зазначає наступне. Відповідно до п.3 заяви-договору на укладення договору про комплексне банківське обслуговування вказано, що сплата банку вартості платіжних операцій, що доступні клієнту в мобільному застосунку, а також вартості послуг, що є допоміжними до платіжних послуг (за наявності) здійснюється одночасно з виконанням платіжної операції шляхом здійснення банком дебетового переказу коштів на користь банку, у порядку передбаному ДКБО та у розмірі відповідно до тарифів. 
Таким чином комісійні винагороди погоджені сторонами та нараховані правомірно.
Разом з тим, відповідач неналежно виконує умови кредитного договору.
Згідно з ч.2 ст. 1050, ч 2 ст. 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з ч.1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Отже позивачем доведено та підтверджено матеріалами справи про наявність заборгованості відповідача ОСОБА_4 за тілом кредиту в розмірі 28795,47 грн. 
Щодо стягнення з відповідача нарахованих відсотків суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з порушенням строків виконання грошового зобов`язання.
Однак відповідач заперечує щодо нарахування та стягнення з неї відсотків за вказаним кредитом, оскільки вона є дружиною військовослужбовця та підпадає під дію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами суд виходить з наступного. З наданого АТ «ТАСКОМБАНК» розрахунку заборгованості вбачається, що у ОСОБА_4 наявна заборгованість за договором №002/20886528-СК_SB від 21.06.2023 в загальному розмірі 53185,88 грн, з яких: тіло кредиту 28795,47 грн, відсотки нараховані за період з 04.09.2023 (початок нарахування) по 01.09.2025 в розмірі 36271,40 грн. Також зазначено про сплату відсотків в сумі 11880,99 грн. (а.с. 18-19). 
На підтвердження своїх заперечень щодо нарахованих відсотків та наявності пільг передбачених законодавством відповідачем надано суду: свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.09.2024, в якому зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 21.09.2024; посвідчення офіцера НОМЕР_6 ОСОБА_5 , в якому зокрема, зазначено, що наказом командира ВЧ НОМЕР_7 від 02.02.2023 призначений на посаду начальника інформаційно-аналітичної групи ВЧ НОМЕР_8 ; посвідчення НОМЕР_9 від 11.10.2023 виданого ОСОБА_5 ; витяг з наказу №350 від 15.12.2024 з якого вбачається, що ОСОБА_5 призначений на посаду начальника електротехнічної служби служб сил підтримки ВЧ НОМЕР_10 з 15.12.2024; довідку №1197 від 13.04.2026 видану капітану ОСОБА_5 про те, що він перебуває на військовій службі під час мобілізації на особливий період, у військовій частині НОМЕР_10 . 
Відповідно до положень п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
З аналізу змісту вказаної вище норми законодавства та наявних у справі доказів вбачається, що відповідач, як дружина військовослужбовця, який проходить службу під час мобілізації, звільнена від виконання перед своїм кредитором зобов`язань, зокрема, по сплаті відсотків за користування кредитними коштами.
Однак суд зауважує, що ОСОБА_4 перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 з 21.09.2024, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а тому саме з даного моменту вона, як дружина військовослужбовця, який проходить службу під час мобілізації, звільнена від виконання перед своїм кредитором зобов`язань, а саме від сплати відсотків за користування кредитними коштами, тобто підпадає під пільги, передбачені п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Відтак, нарахування до стягнення з відповідача відсотків по кредиту за період з вересня 2024 року по вересень 2025 року, є таким, що суперечитиме приписам ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, з відповідача підлягає стягнення заборгованість за тілом кредиту 28795,47 грн, відсотки нараховані за період з 04.09.2023 по 31.08.2024 в розмірі 7370,06 грн (19251,05 грн (нараховані %) – 11880,99 грн (сплачені %) = 7370,06 грн), всього в загальному розмірі 36165,53 грн. 
Щодо зарахування сплачених відповідачем відсотків в розмірі 11880,99 грн в рахунок тіла кредиту суд оцінює критично. Оскільки дані відсотки були нараховані позикодавцем в період з 04.09.2023 по 31.08.2024 та сплачені безпосередньо ОСОБА_4 останнім платежем 17.04.2024, тобто до одруження та набуття статуту дружини військовослужбовця.
Отже, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 36165,53 грн.
В решті позовних вимог слід відмовити. 
Щодо стягнення на користь позивача судових витрат суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З огляду на часткове задоволення позову, стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1647,19 грн (36165,53 грн / 53185,88 х 2422,40 = 1647,19 грн). 
Щодо стягнення витрат на користь відповідача на правничу допомогу слід зазначити наступне. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_4 та адвокатом Скользнєвою В.В. укладено договір про надання правничої допомоги від 16.02.2026. 
Свою діяльність адвокат Скользнєва В.В. здійснює на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №002838, виданого 20.08.2021.
До договору про надання правничої допомоги від 16.02.2026 надано акт здачі –прийняття наданих послуг від 20.02.2026, в якому зазначено наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи 1,5 год х 1500 грн (за год) = 2000 грн; написання відзиву на позовну заяву 2 год х 2000 грн (за год) 4000,00 грн; участь в судовому засіданні 1 год. х 2000грн (за год) = 2000,00 грн, разом 8000,00 грн (а.с.73).
Факт перерахунку коштів підтверджено квитанцією від 20.02.2026, з якої вбачається. що ОСОБА_4 оплатила за надані послуги згідно з договором від 16.02.2026 та акту здачі-прийняття наданих послуг від 20.02.2026 8000,00 грн Скользнєвій В.В. (а.с.73 на звороті).
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокато м на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 8000 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.
Однак, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевказане, з АТ «ТАСКОМБАНК» на користь відповідача ОСОБА_4 слід стягнути витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2560,00 грн ( 8000х32%/100%). 

Керуючись ст. ст. 247, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за договором №002/20886528-СК_SB від 21.06.2023 в розмірі 36165,53 грн (тридцять шість тисяч сто шістдесят п`ять гривень 53 коп.) та 1647,19 грн (одна тисяча шістсот сорок сім гривень 19 коп. ) судового збору.
В решті позовних вимог відмовити. 
Стягнути з Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_4 2560,00 грн (дві тисячі п`ятсот шістдесят гривень 00 коп.) витрат за надання правничої допомоги. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я сторін:
позивач - Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443, МФО 339500,адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30.
відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 05 травня 2026 року. 

Суддя А.М. Мудрак