ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2026 Справа № 917/263/26 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ ТРЕЙД", вул.Лисака, 9, с. Теклине, Черкаський район, Черкаська область, 20723
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка", вул.Кириченко Раїси, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36000
про стягнення 438 436,50 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.,
Без виклику учасників справи,

установив:
1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ ТРЕЙД" просить суд стягнути з Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" 438 436,50 грн з яких : 400 00,00 грн безпідставно отримані грошові кошти, 20 831,03 грн інфляційні втрати, 11 605, 47 грн 3% річних.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на помилкове перерахування коштів Відповідачеві.
Правовими підставами позовів вказано ст.625, 1212 Цивільного кодексу України.
На підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав наступні докази (арк.с. 7-18): свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, Договір про надання правової допомоги № 16-12/01 від 16.12.2025 року та Додаток № 1 до Договору (Доручення клієнта за Договором про надання правової допомоги № 16-12/01 від 16.12.2025 року), вимога про повернення безпідставно набутих грошових коштів до Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" від 24.12.2025 року №25-12-24, платіжна інструкція №57 від 28.02.2025 на суму 300 000,00 грн, платіжна інструкція №58 від 04.03.2025 на суму 100 000,00 грн, підтвердження направлення листа щодо повернення коштів - 24.12.2025 року №25-12-24 на офіційну електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" - vial-trade@ukr.net, докази направлення Вимоги про повернення безпідставно набутих грошових коштів до Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" засобами поштового зв`язку "Укрпошта", трекінг поштового відправлення з Вимогою про повернення безпідставно набутих грошових коштів до Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" зі штрих-кодом 0103300537441.
Крім того Позивач просить суд покласти на Відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 261,21 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32 000,00 грн.
Відповідач надав суду за вх№3687 від 20.03.2026 відзив, за мотивами яких проти позову заперечує.
В обґрунтування заперечень Відповідач зазначає:
- Позивач чітко визначив призначення платежу : "Надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги зг. Договору №3 від 28.02.2025", що виключає кваліфікацію коштів як безпідставно отриманих Відповідачем;
- відсутність письмового тексту Договору № 3 та фактичне здійснення таких банківських операцій лише підтверджує наявність волевиявлення Позивача зі своєї власної ініціативи, оскільки жодного факту (усного чи письмового) про прохання надання такої допомоги Позивачем з боку Відповідача не існує;
- системність платежів, точність суми та конкретика у призначенні платежу повністю виключають версію про технічну помилку;
- відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуте майно, якщо воно було передане особою на виконання неіснуючого зобов`язання, якщо вона знала про відсутність зобов`язання;
- перерахування коштів із посиланням на договір та їх прийняття Відповідачем свідчить про укладення правочину в спрощеній формі, спір має вирішуватися в межах договірного права (виконання умов договору), а не через інститут безпідставного збагачення (ст. 1212 ЦК);
- позовні вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат (ст. 625 ЦК) є спробою Позивача штучно збільшити суму стягнення, використовуючи інструмент судового тиску на колишнього ділового партнера. Такі дії мають ознаки зловживання правом (ст. 13 ЦК України).
Правовими підставами заперечень проти позовів вказано ст. 13, 1212, 1215 Цивільного кодексу України та ст. 181 Господарського кодексу України.
До відзиву залучено докази на підтвердження направлення відзиву Позивачеві та на підтвердження повноважень особи, яка підписала відзив.
Позивач надав суду за вх №3920 від 26.03.2026 відповідь на відзив, за мотивами якої спростовує доводи Відповідача, стверджуючи, зокрема, про таке:
- позовні вимоги не ґрунтуються на ч. 1 т. 1215 ЦК Україні, оскільки не йдеться про грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, що згадані у статті 1215 ЦК України;
- на момент здійснення перерахувань грошових коштів на рахунок Відповідача Позивач діяв під впливом помилки, вважаючи що надсилає грошові кошти на виконання зобов`язань;
- Відповідачем не надано доказів на підтвердження укладення між сторонами Договору у спрощений спосіб;
- вимога сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення способів захисту майнового права та інтересу, та не є зловживанням правом;
- позиція Відповідача щодо відсутності договору та наявності виключно ініціативи Позивача при здійсненні банківських операцій без відсутності будь-яких зобов`язань, викладена у пунктах відзиву, суперечить абсолютно протилежній позиції, викладеній Відповідачем у тому ж відзиві, відповідно до якої договір все ж був укладений, та має ознаки суперечливої поведінки.
Відповідач надав суду за вх№4061 від 30.03.2026 заперечення на відповідь на відзив, у якому частково відтворює доводи, викладені у відзиві на позов, а також стверджує про недоведеність позовних вимог. 
Інших заяв по суті спору не надходило.
2. Процесуальні питання, вирішені судом. 
23.02.2026 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ ТРЕЙД" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" про повернення безпідставно набутого майна (коштів) на суму 438 436,50 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу від 23.02.2026 справу № 917/263/26 передано на розгляд судді Байдуж Ю.С.
Суд ухвалою від 02.03.2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ ТРЕЙД" залишив без руху, встановив спосіб усунення недоліків та надав позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.
З огляду на звільнення з посади судді Байдуж Ю.С. розпорядженням керівника апарату суду 04.03.2026 року № 17 на підставі п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №917/263/26.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 справу №917/263/26 розподілено судді Ківшик О.В.
04.03.2026 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви вх. № 2860, недоліки усунено в строк та спосіб, встановлений судом.
Суд ухвалою від 09.03.2026 постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановити сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.
Відповідач надав суду за вх. №4063 від 30.03.2026 клопотання, відповідно до якого просить суд витребувати від Позивача наступні докази :
- первинні бухгалтерські документи, що стали підставою для здійснення платежів від 28.02.2025 року та 04.03.2025 року (платіжні доручення, бухгалтерські довідки, внутрішні розпорядження тощо).
- документи, що підтверджують підстави зазначення у платіжних дорученнях призначення платежу "поворотна безпроцентна фінансова допомога".
- внутрішні документи Позивача (службові записки, накази, пояснення посадових осіб), які підтверджують: обставини виникнення так званої "помилки"; час її виявлення; причини її виникнення.
- документи, що підтверджують проведення службового розслідування (у разі його проведення) щодо помилкового перерахування коштів.
- будь-яке листування (у тому числі електронне) між сторонами щодо: надання фінансової допомоги; підстав перерахування коштів; вимог про їх повернення.
- документи бухгалтерського обліку Позивача, які відображають спірні операції (виписки з рахунків, оборотно-сальдові відомості тощо).
Позивач надав суду за вх. №4439 від 06.04.2026 додаткові пояснення, які суд до оцінки не приймає в силу приписів ч. 5 ст. 161 ГПК України. 
Позивач надав суду за вх. №4440 від 06.04.2026 заперечення на клопотання про витребування доказів, вказуючи, зокрема, про пропущення Відповідачем строку на подання клопотання, недотримання вимог ч. 2 ст. 81 ГПК України.
При вирішенні означеного клопотання Відповідача суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Вимоги щодо змісту клопотання про витребування доказів містить ч. 2 ст. 81 ГПК України. 
Суд зауважує, що згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Оскільки клопотання Відповідача подано за межами процесуального строку без зазначення причин неможливості його своєчасного подання та без клопотання про поновлення строку, а також у зв`язку із невідповідністю приписам ч. 2 ст. 81 ГПК України щодо змісту (не зазначено заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу та причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання), суд залишає його без розгляду.
Відповідач надав суду за вх. №5548 від 24.04.2026 клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги Позивача до розумної суми, яка відповідає фактично виконаній роботі - 8 000,00 грн.
Позивач надав суду за вх. №6896 від 20.05.2026 заперечення на клопотання Відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги Позивача (тотожне за змістом - вх. №6897 від 20.05.2026).
Позивач надав суду заяву за вх. №6898 від 20.05.2026 про надання доказів понесення судових витрат після ухвалення рішення суду в порядку, визначеному ч. 8 ст. 129 ГПК України.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв : складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, господарський суд здійснює розгляд справи №917/263/26 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).
3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Платіжною інструкцією №57 від 28.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ ТРЕЙД" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" 300 000,00 грн із призначенням платежу "Надання поворотної фінансової допомоги зг. Договору №3 від 28.02.2025" (арк.с. 12).
Платіжною інструкцією №58 від 04.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ ТРЕЙД" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" 100 000,00 грн із призначенням платежу "Надання поворотної фінансової допомоги зг. Договору №3 від 28.02.2025" (арк.с. 13).
Факт отримання кошів за вказаними платіжними інструкціями Відповідач визнає, про що зазначає у заявах по суті спору.
Позивач стверджує, що означені кошти плачені ним помилково, тому Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ ТРЕЙД" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" з вимогою №25-12-24 від 24.12.2025 про повернення безпідставно набутих коштів (арк.с. 11, докази на правлення - арк.с. 14, 15).
Відповідач отримав вказану вимогу засобами поштового зв`язку 30.12.2025, про що свідчить трекінг Укрпошти (арк.с. 16).
Ця обставина Відповідачем не спростовується.
Враховуючи відсутність реагування з боку Відповідача на означену вище вимогу та вважаючи свої права порушеними, Позивач звернувся до суду з цим позовом з вимогою про стягнення з Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" 438 436,50 грн, з яких : 400 00,00 грн безпідставно отримані грошові кошти, 20 831,03 грн інфляційні втрати, 11 605, 47 грн 3% річних.
4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (в подальшому - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
При цьому зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.
Враховуючи відсутність правових підстав для набуття Відповідачем грошових коштів від Позивача, що Відповідачем не спростовано, такі кошти підлягають поверненню як безпідставно отримані.
Докази повернення Відповідачем грошових коштів Позивачу в матеріалах справи відсутні.
Позивач також просить суд стягнути з Відповідача 20 831,03 грн інфляційних втрат та 11 605, 47 грн 3% річних.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
У п. 41 постанови Великої палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 Суд дійшов висновку, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Суд також враховує при вирішенні спору правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22, про те, що передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми виникає з огляду на наявність самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем коштів позивача. Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом.
Суд, перевіривши розмір заявлених вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, не виявив завищення їх розміру з боку позивача, а тому вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.
Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, вимогу не заперечив.
Стосовно заперечень Відповідача проти позовних вимог суд зауважує таке.
Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України), тут і далі за текстом - в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ч. 1 ст. 181 ГК України (який був чинний на моммент виникнення спірних правовідносин) вказано, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Частиною 1 ст. 207 ЦК України унормовано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Основними ознаками договору є : домовленість, тобто для його існування має бути компроміс, збіг волевиявлення учасників; домовленість двох чи більше осіб, тобто з волевиявлення лише однієї сторони не може виникнути договір; спрямованість на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідач стверджує, що між сторонами у спрощений спосіб укладено Договір надання поворотної фінансової допомоги.
Договір фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, правовідносини з якого підпадають під правове регулювання Глави 71 ЦК України.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
По своїй юридичній сутності договір позики грошових коштів є реальним договором, і для його укладення необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача (сплата) коштів позикодавцем позичальнику.
Законодавець імперативно в частині першій статті 1047 ЦК визначив необхідність вчинення в письмовій формі договору позики грошових коштів у разі якщо позикодавцем є юридична особа (подібної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові КЦС ВС від 09.08.2023 у справі №755/16831/19).
Вказівка призначення платежу при перерахунку коштів, з урахуванням принципу розумності, не може бути кваліфікована як дотримання письмової форми (єдиний документ, чи декілька документів, розписка чи інший документ), що підтверджує домовленість про отримання грошей в позику та умови такої позики, оскільки призначення платежу вказує особа, яка перераховує грошові кошти. Дійсно, в певних випадках в приватному праві призначення платежу може мати значення, наприклад при визначенні того, яке грошове зобов`язання погашається, але не для підтвердження укладення певного договору (п.64 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.02.2024 у справі №922/3289/21).
Як встановив суд, матеріали справи не містять договору, на виконання якого здійснено спірні платежі, разом з цим, зміст призначення платежу в платіжних інструкціях: "Надання поворотної фінансової допомоги зг. Договору №3 від 28.02.2025" саме по собі не підтверджує існування між сторонами договірних правовідносин чи фактичного його виконання.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги відсутністю договірних відносин між сторонам цього спору, матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення між сторонами договору фінансової допомоги, Відповідач стверджує про факт існування договірних відносин, проте цього суду не довів, як і наявності будь-якої іншої правової підстави використання отриманих від Позивача грошових коштів в сумі 400 000,00 грн та не повернення їх Позивачу.
Викладене дає суду підстави для висновку про відсутність договірного характеру спірних відносин між сторонами.
Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.
Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору Відповідач суду не надав.
Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підтверджені документально та відповідають нормам матеріального права, Відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. 
Решту доводів сторін суд почув, проте вони не спростовують висновків суду.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з позовом до суду згідно платіжної інструкції №137 від 18.02.2026 Позивач сплатив судовий збір у розмірі 5 261,21 грн (арк.с. 17) та згідно квитанції №FZSR-E8ZK-LN6E від 03.03.2026 сплатив судовий збір у розмірі 0,03 грн (арк.с. 32)
Зарахування судового збору у розмірі грн до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується відповідними довідками (арк.с. 20, 34).
Виходячи з результатів вирішення цього спору сплачений Позивачем судовий збір покладається на Відповідача. 
Керуючись статтями 129, 231, 232-233, 236-238, 240 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" (вул.Кириченко Раїси, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ 25155206) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАЛ ТРЕЙД" (вул.Лисака, 9, с.Теклине, Черкаський район, Черкаська область, 20723, код ЄДРПОУ 36746351) 400 00,00 грн безпідставно отриманих грошових коштів, 20 831,03 грн інфляційних втрат, 11 605, 47 грн 3% річних та 5 261,21 грн витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ з набранням рішенням законної сили.
3. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 ГПК України.

Рішення підписано 18.06.2026 року.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України). 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик