Справа № 396/557/26
Провадження № 2/396/837/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

26.06.2026 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі
головуючого судді: Цесельської О.С.,
за участю секретаря судового засідання: Кравченко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №396/557/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що між ТОВ "Лінеура Україна" ОСОБА_1 12.01.2025 р. в електронній формі був укладений кредитний договір №5242295 на уиовах строковості, звортності та платності. За зазначеним кредитним договором 28.11.2025 р. відбулось відступлення права вимоги. Позичальник взяті на себе за договором зобов`язання не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 81982,56 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом зі сплатою судового збору в розмірі 2662,40 грн. та 25000,00 грн. витрат на правову допомогу. 
Ухвалою суду від 25.03.2026 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлені належним чином, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за їх відсутності, вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, проте на адресу суду повернулись конверти із вкладенням з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзив до суду не надходив.
У відповідності до положень статті 223 частини 4, статей 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до частково задоволення із наступних підстав.
Як встановлено судом, між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 12.01.2025 р. було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5242295. Вказаний договір укладений в електронній формі, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 20 000,00 грн. строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставко 0,95 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору.
Відповідно до п. 2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата Комісії (якщо передбачена Договором), процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром таперіодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору.
Перерахування коштів в сумі 20000,00 грн. на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 за відповідним кредитним договором 12.01.2025 р. підтверджується листом генерального директора ТОВ "Універсальні платіжні рішення" Є.Веліканова від 01.12.2025 р. за вих. №1-0112, а також інформацією директора ТОВ "Лінеура Україна" Пешеничного А.І. від 05.12.2025 р. за вих. № 28-11/25/Л.
Додатковим договором до Договору №5242295 від 12.01.2025 р. сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором, складає 1 500,00 гривень.
Заборгованість відповідача за кредитним договором №5242295 від 12.01.2025 р. про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 28.11.2025 р. згідно розрахунку становить 74016,83 грн., з яких: 21499,97 грн. - тіло кредиту та 46362,48 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 6154,38 грн. - сума заборгованості по штрафах/пені.
28.11.2025 р. було укладено договір факторингу №28-11/25/Л, відповідно до якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило на користь ТОВ "ФК "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором №5242295.
За змістом реєстру боржників до договору факторингу №28-11/25/Л позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 74016,83 грн., з яких: 21499,97 грн. - тіло кредиту та 46362,48 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 6154,38 грн. - сума заборгованості по штрафах/пені.
Згідно розрахунку за кредитним договором №5242295 від 12.01.2025 р. про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 27.02.2026 р. складає 81982,56 грн., з яких: 21499,97 грн. - тіло кредиту, 54328,21 грн. - заборгованість за нарахованими процентами та 6154,38 грн. - сума заборгованості по штрафах/пені.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1046 вказаного Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього Кодексу якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
За вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 12.01.2025 р. між відповідачкою та ТОВ "Лінеура Україна" в електронній формі укладено кредитний договір №5242295 з дотриманням наведених норм законодавства, відповідачка була ознайомлена з усіма його істотними умовами та прийняла їх.
В матеріалах справи відсутні докази оспорення ОСОБА_1 кредитного договору.
Відтак, оскільки відповідачка взяла на себе певні зобов`язання, належним чином в установлений договором строк не виконала, позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21499,97 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 46362,48 грн. та заборгованості за нарахованими процентами згідно Кредитного договору 7965,73 грн..
Поряд з цим, з огляду на надані суду матеріали, суд вважає, що не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованість за пенею в розмірі 6154,38 грн., виходячи з такого.
Так, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2ст. 625 ЦК. а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Таким чином, з урахуванням положень Закону № 2120-1X, яким доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідних положень п. 6-1 Закону Україні «Про споживче кредитування», не підлягає стягненню неустойка, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 250000 грн суд враховує таке.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Представник позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надав: Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 р., який укладений між Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ "Факторинг Партнерс", заявка на надання юридичної допомоги №2149 від 01.01.2026 р., витяг з Акту про надання юридичної допомоги №27 від 30.01.2026 р., а також прайс лист правових послуг.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості й верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, завищений щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, і не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Сторона відповідача не подала клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката.
Однак, дослідивши зміст наданої адвокатом професійної правничої допомоги, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів адвокат по багатьох аналогічних спорах, тривалість розгляду справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, віднесення даної справи до категорії справ незначної складності, відсутність представника позивача в судовому засіданні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на правничу допомогу, що є пропорційним розміром та відповідатиме критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин цієї справи.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 461 грн. 25 коп. (75828,18 х 100 : 81982,56 = 92,46 %, 2662,40 х 92,46 % = 2 461 грн. 65 коп.).
На підставі ст. ст. 509, 512, 514, 516, 517, 526, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 223, 247, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ - 42640371) заборгованість за договором про споживчий кредит №5242295 від 12.01.2025 року в розмірі 75828,18 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2461,65 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гривень.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бут оскаржене безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя:      О. С. Цесельська