Справа № 344/5917/26 
Провадження № 33/4808/390/26 
Категорія ч. 1 ст. 122-4 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю адвоката Геника А.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Геника Андрія Васильовича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2026 року якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 порушив ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів та будучи причетним до ДТП залишив місце події.
Вказані адміністративні правопорушення вчинені за наступних обставин.
Так, 23 лютого 2026 року о 18 годині 23 хвилин у місті Івано-Франківськ по вулиці Мельника, 1 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Citroen Е-C4», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався у безпечності маневру та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Окрім того, 23 лютого 2026 року о 18 годині 23 хвилин у місті Івано-Франківськ по вулиці Мельника, 1 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Citroen Е-C4», державний номерний знак НОМЕР_1 та будучи причетним до ДТП залишив місце події.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.9 та 2.10 а ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Геник А.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП у діях ОСОБА_1 .
Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права. Також суд проігнорував сукупність прямих і непрямих доказів, грубо порушивши принцип індивідуалізації та співмірності юридичної відповідальності.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , потерпіла ідентифікувала виключно марку та номерний знак транспортного засобу. а не особу водія.
Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керувала його дружина ОСОБА_2 , яка підтвердила факт керування в судовому засіданні.
Крім того суд не взяв до увагу розписку потерпілої ОСОБА_3 про те, що вона отримала 6600 грн. на відшкодування збитків, саме від ОСОБА_2 , що також підтверджує факт керування саме нею.
Наголошує, що за основу рішення було взято лише первинні письмові пояснення ОСОБА_1 , які були складені без надання можливості реалізувати право на правову допомогу, що робить їх скомпрометованими.
Також наголошує, що суд не взяв до уваги документи про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працюють в одній медичній установі і в час ДТП спільно повертались з роботи, що підтверджує факт вчинення ДТП саме ОСОБА_2 .
Повідомляє, що у ОСОБА_2 не було прямого умислу залишати місце ДТП, оскільки вона об`єктивно не відчула зіткнення, а тому відсутній склад правопорушення.
Також звертає увагу, що суд першої інстанції призначив надмірне стягнення, не врахувавши об`єктиві обставини, які свідчать про мінімальний ступінь небезпеки діяння.

В судове засідання апеляційного суду з`явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, його захисник адвокат Геник А.В. якому роз`ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП. Адвокат Геник А.В. та ОСОБА_2 просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, мотиви апеляційної скарги, вважаю, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Провадження щодо ОСОБА_1 складається з двох обвинувачень, що містяться в трьох протоколах про адміністративне правопорушення – від 20 березня 2026 року серії ЕПР1 №619771 за ст. 122-4 КУпАП (том 1 а.с. 1) та від 20 березня 2026 року серії ЕПР1 №619770 за ст. 124 КУпАП (том 2 а.с. 1) фактично об`єднаних суддею суду першої інстанції в одне провадження з присвоєнням номеру справи №344/5917/26 та винесенням одного процесуального рішення суду - постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2026 року.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 20 березня 2026 року серії ЕПР1 №619771 (том 1 а.с. 1) 23 лютого 2026 року о 18 годині 23 хвилин у місті Івано-Франківськ по вулиці Мельника, 1 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Citroen Е-C4», державний номерний знак НОМЕР_1 та будучи причетним до ДТП залишив місце події, чим порушив п. 2.10 а ПДР України за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до п. 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 20 березня 2026 року (том 1 а.с. 4) вбачається, що він здійснюючи маневр виїзду з парковки перед квітковим магазином ненавмисне зачепив бампером поряд припаркований автомобіль. Подія відбулася о 18:30. 23 лютого 2026 року. Зобов`язався відшкодувати завдану шкоду власнику транспортного засобу.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, в частині визнання винуватим за ст. 122-4 КУпАП апелянтом не надано.

Щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП доходжу наступних висновків.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 березня 2026 року серії ЕПР1 №619770 (том 2 а.с. 1) 23 лютого 2026 року о 18 годині 23 хвилин у місті Івано-Франківськ по вулиці Мельника, 1 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Citroen Е-C4», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався у безпечності маневру та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 б, 10.9 ПДР України за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
До протоколу поліцейськими долучено план-схему дорожньо-транспортної пригоди, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та інші документи.
Зі схеми місця ДТП, яка сталася 23 лютого 2026 року о 18 год. 23 хв. по вул. Андрія Мельника 1 в м. Івано-Франківськ (том 2 а.с. 2) вбачається ділянка дороги, на якій сталось ДТП, розташування транспортного засобу марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 , дорожня обстановка, наявність пошкоджень.
Відповідно до пояснень ОСОБА_3 від 23 лютого 2026 року (том 2 а.с. 3) вбачається, що в того дня близько 18 год. 23 хв. на паркові по вул. Мельника було здійснено наїзд на її припаркований транспортний засіб марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 іншим автомобілем темного,чорного кольору з номерами НОМЕР_1 . Винуватець втік з місця події.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 20 березня 2026 року (том 2 а.с. 4) вбачається, що він здійснюючи маневр виїзду з парковки перед квітковим магазином ненавмисне зачепив бампером поряд припаркований автомобіль. Подія відбулася о 18:30. 23 лютого 2026 року. Зобов`язався відшкодувати завдану шкоду власнику транспортного засобу.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 2.3.б ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно із п. 10.9 ПДР передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
В матеріалах провадження містяться: протоколи, письмові пояснення, копії матеріалів ДТП, які підтверджують факт вчинення такого правопорушення саме ОСОБА_1 та поза розумним сумнівом доводять причетність ОСОБА_1 до вказаного адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2026 року серії ЕПР1 №619770 (том 2 а.с. 1).
Вважаю пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що останній не керував транспортним засобом за обставин, які зазначені у протоколі, безпідставними, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , які надані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того вважаю, що суд першої інстанції дійшов до правильного переконання що обставини на які посилається свідок ОСОБА_2 в своїх поясненнях є недостовірними, оскільки остання, будучи дружиною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надала суду неправдиві пояснення задля уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Також враховую той факт, що ні сам ОСОБА_1 , а ні його дружина ОСОБА_2 до працівників поліції з повідомленням про те, що водієм автомобіля за обставин відображених в протоколах про адміністративні правопорушення була саме ОСОБА_2 , після ДТП та на стадії оформлення адміністративних матеріалів не звертались. 
Суддя при прийнятті рішення бере до уваги всі наявні в матеріалах справ докази та досліджує їх в своїй сукупності і факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 узгоджується з іншими доказами, якими доведено вину ОСОБА_1 .
Також не є слушним твердження апелянта про упередженість суду, оскільки суд при прийнятті рішення керувався наявними доказами по справі та нормами закону. Крім того під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість судді у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Таким чином, доводи апелянта про недоведеність скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП не знайшли свого підтвердження.
Твердження апелянта про те, що у водія не було прямого умислу залишати місце ДТП, оскільки він об`єктивно не відчув зіткнення, а тому відсутній склад правопорушення, спростовується письмовими поясненнями  ОСОБА_1 який вказав, що ненавмисне зачепив бампер поряд припаркованого автомобіля. Вказані пояснення свідчать про те, що ОСОБА_1 було відомо про здійснений наїзд і він в подальшому покинув місце пригоди. 
Крім того твердження про те, що він не відчув зіткнення спростовується поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , які остання дала в суді першої інстанції, і відповідно до яких потерпіла перебувала в салоні власного автомобіля та відчула удар від наїзду, після якого намагалась безуспішно зупинити водія причетного до ДТП.
Посилання апелянта на розписку про відшкодування шкоди його дружиною не свідчить про керування нею транспортним засобом, таких даних розписка не містить.
Вказане свідчить про те, що удар під час наїзду на припаркований транспортний засіб був відчутний, як для потерпілої, так і для ОСОБА_1 .
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції призначив надмірне стягнення, не врахувавши об`єктиві обставини, які свідчать про мінімальний ступінь небезпеки діяння не є слушним, оскільки суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених адміністративних правопорушень, а також відсутність критичного ставлення винного до вчиненого, дійшов до висновку, що для попередження вчинення правопорушень в майбутньому на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП слід накласти саме таке адміністративне стягнення.
Вважаю такий висновок вмотивованим, тому що встановлене судом першої інстанції порушення правил дорожнього руху  ОСОБА_1 є грубим.
За результатами апеляційного розгляду, оцінивши встановлені обставини, проаналізувавши ухвалене судове рішення, врахувавши норми права, що підлягали застосуванню, доходжу висновку, що сукупність доказів, наявних у матеріалах розглянутих справ, свідчать про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції і закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, як про це наголошено в апеляційній скарзі.
Виходячи з наведеного, вважаю висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП законними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах.
З огляду на наведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Геника Андрія Васильовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло