КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 477/1618/25
Провадження № 2/488/889/26  

РІШЕННЯ
Іменем України 

14.04.2026 року       м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі — судді Чернявської Я.А.,
за участю секретаря судового засідання — Коваль А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Корабельного районного суду м. Миколаєва на підставі ухвали Вітовського районного суду Миколаївської області надійшли надійшли матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 2109762282096 від 07.04.2021 року у розмірі 55 149,30 грн., а також просив стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн.
Вимоги позову обґрунтовує тим, що 07.04.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено Договір № 2109762282096, який відповідач підписав шляхом накладення цифрового підпису.
Відповідно до пункту 1.1 договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без визначення конкретної споживчої мети у сумі 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, його додатків та правил кредитування.
Згідно з пунктом 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить один рік.
Пунктом 1.4 договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту за кожний день фактичного користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, у такому розмірі: 2,0 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів не пізніше орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня після спливу орієнтовного строку повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 %; починаючи з 15-го дня після спливу орієнтовного строку повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 %; починаючи з 30-го дня після спливу орієнтовного строку повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 %. Тип процентної ставки – фіксована.
На виконання умов договору позикодавець перерахував на рахунок позичальника грошові кошти у розмірі 4500,00 грн.
01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 1-12, відповідно до якого первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 2109762282096.
Надалі, 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-03/2023/01, згідно з яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ТОВ «Коллект Центр».
18 .02.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 18-02/25, відповідно до якого право вимоги за договором № 2109762282096 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс».
Таким чином, позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2109762282096 від 07.04.2021 року.
Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на день подання позовної заяви становить 77 584,05 грн, з яких 4500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 73 084,05 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Заборгованість за процентами, нарахованими після відступлення права вимоги, пенею, штрафними санкціями, комісіями, інфляційними втратами та трьома процентами річних відсутня.
Разом із тим, з урахуванням принципів розумності, співмірності та пропорційності позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55 149,30 грн, з яких 4500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 50 649,30 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку умови договору не виконує та не сплачує заборгованість, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом.
Ухвалою суду від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.
Сторони, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилися. 
Представник позивача просив про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. 
13.04.2026 року через підсистему «Електронний Суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника ТОВ «Факторинг Партнерс».
Відповідач в судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 
В матеріалах справи наявні заяви відповідача — ОСОБА_1 , від 20.01.2026 року та 27.02.2026 року про відкладення судового засідання з метою подання відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень у справі. Також, 20.01.2026 року відповідач особисто отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви про що свідчить розписка долучена до матеріалів справи. 
Окрім того, у поштових повідомленнях від 29.01.2026 року, 17.02.2026 року та 26.03.2026 року листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 07.04.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено Договір № 2109762282096. В той же день відповідачем підписано Анкету-заяву, Графік платежів за Договором та Паспорт споживчого кредиту.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора F1, що підтверджує укладення між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, а також без входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20); від 02.11.2021 року у справі № 243/6552/20.
Відповідно до пункту 1.1 договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без визначення конкретної споживчої мети у сумі 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, його додатків та правил кредитування.
Разом з тим п. 1.2. Договору передбачає, що кредит надається на строк зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п.1.3 Кредитного договору, орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.
Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік.
Згідно заяви-анкети також вказано орієнтовний строк кредитування 16 днів та строк 365 днів.
У графіку платежів який є додатком до кредитного договору та є його невід`ємною частиною вказано строк кредитування 16 днів.
Такий же строк кредитування 16 днів зазначено у паспорті споживчого кредиту (який покликаний надати споживачу повну, прозору інформацію про істотні умови кредитного договору (суму, строк, реальну відсоткову ставку, комісії).
Враховуючи вищевикладене суд проходить до висновку що кредитний договір містить суперечливі умови - суперечливі строки в договорі (16 днів/1 рік), а тому згідно із ч. 8 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» судом умови кредитного договору тлумачаться на користь споживача.
Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована.
В додатку № 1 до кредитного договору зазначено, що сума, яка підлягає поверненню за даним кредитним договором, становить 4500,00 грн. - тіло кредиту, та проценти у розмірі 1440,00 грн.
Також в додатку №2 "Графік платежів" до вказаного кредитного договору зазначено, що загальний розмір нарахованих відсотків становить 1440,00 грн.
Виконання позивачем зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту підтверджується наданою до суду довідкою ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 04.02.2025 року щодо здійснення транзакції з перерахування кредитних коштів.
Згідно з указаною довідкою, 07.04.2021 року о 20:23:09 було здійснено переказ грошових коштів у сумі 4500,00 грн у валюті UAH на банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», категорія картки – MasterCard. У довідці також зазначено номер договору згідно з інформацією кредитора – № 2109762282096.
Проте, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим утворилася заборгованість.
01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 1-12, відповідно до якого первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 2109762282096.
Надалі, 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-03/2023/01, згідно з яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ТОВ «Коллект Центр».
18 .02.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 18-02/25, відповідно до якого право вимоги за договором № 2109762282096 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс».
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 2109762282096 від 07.04.2021 року.
Водночас суд зазначає, що заявником заявлено заборгованість за кредитним договором № 2109762282096 від 07.04.2021року 55 149,30 грн., з яких: 4500,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 50 649,30 грн. – заборгованість за нарахованими процентами.
Проте з наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається, яким чином здійснювалося нарахування процентів та чи відповідає таке нарахування умовам, визначеним пунктом 1.4 Договору. При цьому підпунктом «д» пункту 1.4 Договору визначено, що тип процентної ставки є фіксованим.
Крім того, суд звертає увагу, що зазначений у додатках до кредитного договору загальний розмір процентів, погоджений сторонами при укладенні договору, становив 1440,00 грн, тоді як заявлений позивачем до стягнення розмір процентів у сумі 50 649,30 грн суттєво перевищує як суму отриманого кредиту, так і погоджений сторонами розмір процентів. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність такого нарахування, матеріали справи не містять.
Таким чином, зазначення позивачем суми процентів у розмірі 50 649,30 грн не відповідає умовам кредитного договору, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Суд виходить із того, що відповідно до умов договору у разі, якщо позичальник не повернув суму кредиту протягом більше ніж 30 днів з дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка підлягала збільшенню у порядку, визначеному пунктом 1.4 договору
За таких обставин підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2109762282096 від 07.04.2021 року у загальному розмірі 5 940,00 грн, з яких: 4500,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 1440,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем договору є заявка-анкета на отримання фінансового кредиту. Акцепт договору відповідачем здійснено з використанням одноразового ідентифікатора «F1».
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, у ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор — алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким ідентифікатором є повідомлення з кодом «F1», отже, відповідач прийняв пропозицію позивача щодо укладення кредитного договору та погодився з його умовами. Доказів протилежного суду не надано, як і відомостей про оспорювання відповідачем факту укладення вказаного кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Із наданих представником позивача та досліджених судом документів встановлено, що відповідач користувався наданими кредитодавцем кредитними коштами та порушив умови вказаного договору і має заборгованість.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Щодо нарахування заборгованості по комісії за надання кредиту, суд зазначає таке.
За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Суду не надано доказів визнання недійсним у цілому чи певних частин Кредитного договору № 2109762282096 від 07.04.2021 року, відтак він є чинним та дійсним.
Ухвалюючи рішення, суд також бере до уваги, що факт укладання Договору № 2109762282096 від 07.04.2021 року не оспорено. Протягом 14 календарних днів з дня укладання договору відповідач, як позичальник, не відмовився від кредитного договору, що у свою чергу спростовує факт неотримання відповідачем кредитних коштів.
Відтак, оскільки на час розгляду справи відповідачем не надано відомостей, які б свідчили про погашення заборгованості за кредитним договором, а також не подано належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
З урахуванням установлених обставин справи, умов кредитного договору та наданих доказів, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4500,00 грн та процентів у межах, підтверджених умовами договору та додатками до нього у розмірі 1440,00. В іншій частині заявлених вимог щодо стягнення процентів у розмірі, який не підтверджений належним розрахунком та не узгоджується з умовами договору, слід відмовити.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки позивач просив стягнути з відповідача 55149,30 грн., але суд дійшов висновку про часткове задоволення, а саме в розмірі 5940 грн., відповідно з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 260,90 грн. (2422,40*5940/55149,30) судового збору.
Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то сюди включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується: договором № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявка ТОВ «Факторинг» про надання юридичної допомоги № 353 від 02.06.2025 року, з якої вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг, кількості витрачених годин на їх виконання та вартості; витягом з Акту № 13 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (усна консультація з вивченням документів – 4 000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду – 12 000 грн.).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, суд вважає за належне стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в сумі 1723,30 грн. (16000,00*5940,00/55149,30).
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».
Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (код ЄДРПОУ: 42640371, адреса: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованість за Кредитним договором № 2109762282096 від 07.04.2021 у розмірі 5 940,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (код ЄДРПОУ: 42640371, адреса: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) витрати зі сплати судового збору в розмірі 260,90 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (код ЄДРПОУ: 42640371, адреса: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1723,30 грн. 
В іншій частині позовних вимог — відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", код ЄДРПОУ: 42640371, адреса: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521;

Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 08.05.2026 року.

Суддя Я.А. Чернявська