ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026	 	Справа № 904/2590/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. 
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м.Київ 
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м.Павлоград Дніпропетровська область 
про зобов`язання вчинити певні дії 

Представники сторін в судове засідання не викликались

СУД ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі-Позивач) 07.05.2026 року через систему "Електронний суд" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь штраф у розмірі 114975,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. Здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами у справі. 
В обґрунтування позову Позивач посилається на те, що під час здійснення перевезень ним було виявлено невідповідність маси вантажу даним накладної, що оформлюється відправником. Вказані обставини є підставою для стягнення штрафу в сумі 114975,00 грн.
За подання позову Позивач сплатив судовий збір на суму 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1915 від 17.04.2026 року. 

2. Процесуальні питання, вирішені судом

08.05.2026 року ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
26.05.2026 року через систему "Електронний суд" представник Відповідача подав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (арк.с. 139-140), в якому просить суд перейти від розгляду справи №904/2590/26 у порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначити підготовче судове засідання у справі №904/2590/26 з повідомленням учасників справи. 
26.05.2026 року через систему "Електронний суд" представник Відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності (арк.с. 144-145), в якій зазначає про те, що у цій справі заявлені Позивачем вимоги безпосередньо випливають із відносин залізничного перевезення та зі Статуту залізниць України, оскільки штраф заявлений саме на підставі ст. 118, 122 Статуту залізниць України за нібито неправильне зазначення маси вантажу у накладній. Тобто до спірних правовідносин підлягає застосуванню не загальний трирічний строк позовної давності, а спеціальний шестимісячний строк. Подіями, які Позивач визначає як підставу для звернення до суду, є складання комерційних актів: від 11.06.2025 №467004/153; від 14.06.2025 №467004/159. Саме з цих дат Позивач дізнався або повинен був дізнатися про обставини, які, на його думку, є підставою для стягнення штрафу. Отже, шестимісячний строк для звернення до суду сплив: за комерційним актом від 11.06.2025 №467004/153 - 11.12.2025; за комерційним актом від 14.06.2025 №467004/159 - 14.12.2025. Позовну заяву подано до суду лише 07.05.2026, тобто після спливу спеціального шестимісячного строку позовної давності. Посилання Позивача на договірні положення щодо трирічного строку позовної давності не спростовує необхідності застосування спеціального строку, передбаченого ч. 5 ст. 315 ГК України та п. 137 Статуту залізниць України, оскільки заявлена вимога є вимогою перевізника до вантажовідправника, що випливає з перевезення та ґрунтується на спеціальних нормах Статуту залізниць України. давності не спростовує необхідності застосування спеціального строку, передбаченого ч. 5 ст. 315 ГК України та п. 137 Статуту залізниць України, оскільки заявлена вимога є вимогою перевізника до вантажовідправника, що випливає з перевезення та ґрунтується на спеціальних нормах Статуту залізниць України. Правова позиція щодо застосування спеціальної шестимісячної позовної давності у спорах, що випливають із перевезення вантажів залізничним транспортом, є сталою та послідовною у практиці Верховного Суду. Тож, у цій справі Позивач заявляє вимогу про стягнення штрафу саме на підставі ст. 118, 122 Статуту залізниць України, а підставою для звернення до суду визначає комерційні акти від 11.06.2025 №467004/153 та від 14.06.2025 №467004/159.
28.05.2026 року ухвалою суд відмовив Приватному акціонерному товариству "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Позиції інших учасників справи

26.05.2026 року через систему "Електронний суд" представник Відповідача подав відзив на позовну заяву (арк.с. 130-134), в якому зазначає про таке:
положення ГПК України встановлюють загальне правило доказування у господарському процесі: сторона, яка посилається на певні обставини, повинна їх довести належними, допустимими, достовірними та більш вірогідними доказами, а суд оцінює такі докази не ізольовано, а в сукупності з усіма матеріалами справи. Тому Позивач повинен довести не лише сам факт існування комерційних актів, а й те, що:
1. комерційні акти складені саме у випадках і порядку, передбачених законом;
2. акти підписані усіма обов`язковими особами, визначеними Правилами складання актів;
3. особи, які підписали акти, мали належні повноваження;
4. зважування проведене на справних та повірених вагах;
5. зважування проведене з дотриманням належної процедури;
6. дані комерційних актів узгоджуються з накладними, актами загальної форми, книгою зважувань, технічним паспортом ваг, заявками вантажоодержувача та телеграмами;
7. розрахунок маси нетто здійснений правильно; 
8. виявлена розбіжність виникла саме внаслідок неправильного зазначення маси вантажу Відповідачем у накладній, а не через інші обставини;
Правила складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 (надалі – Правила), встановлюють спеціальні вимоги до форми та підписання комерційного акта. Зокрема, п.10 Правил передбачає, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці;
отже, для визнання комерційних актів належними доказами Позивач повинен довести, що акти №467004/153 та №467004/159 підписані саме тими особами, які відповідно до п. 10 Правил складання актів мали право їх підписувати, або що інші особи були належним чином уповноважені на таке підписання;
у матеріалах позову Позивач зазначає, що комерційні акти були підписані представником вантажоодержувача за довіреністю від 11.03.2025 №14-134юр. Однак участь представника вантажоодержувача не замінює обов`язкових підписів працівників залізниці, визначених п. 10 Правил складання актів. Тому суд має перевірити не лише довіреність представника вантажоодержувача, а й повноваження кожного працівника станції, який підписав комерційні акти;
правова позиція щодо оцінки комерційного акта як доказу викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що сам лише факт неоскарження комерційного акта вантажовідправником чи вантажоодержувачем не надає такому акту беззаперечної доказової сили. Комерційний акт, як і будь-який інший доказ у господарському процесі, підлягає оцінці судом відповідно до вимог процесуального закону - з урахуванням його належності, допустимості, достовірності, достатності, а також у сукупності з іншими доказами у справі;
отже, наявність у матеріалах справи комерційного акта сама по собі не є безумовною підставою для задоволення позову. Позивач не звільняється від обов`язку довести, що комерційний акт складений із дотриманням вимог Статуту залізниць України та Правил складання актів, підписаний належними уповноваженими особами, містить достовірні дані щодо обставин зважування, а його відомості узгоджуються з іншими доказами у справі;
Відповідач звертає увагу на внутрішню неузгодженість у викладенні обставин щодо вагона №62609789. У позовній заяві Позивач зазначає, що за документом тара вагона становить 23350 кг, нетто - 66800 кг, а після зважування брутто становить 89550 кг, при цьому далі Позивач вказує вже іншу тару - 23550 кг, нетто - 66000 кг;
вказана розбіжність має істотне значення, оскільки саме показник тари використовується для визначення маси нетто вантажу. Якщо при брутто 89550 кг застосовувати тару 23550 кг, маса нетто становитиме 66000 кг, а різниця з документальною масою 66800 кг становитиме 800 кг. Водночас якщо застосовувати зазначену Позивачем тару 23350 кг, маса нетто становитиме 66200 кг, а різниця - вже 600 кг;
За таких обставин Позивач повинен надати суду належні пояснення і докази щодо того: яка саме тара вагона №62609789 є правильною; з якого документа взято показник тари; чи відповідає цей показник трафаретним даним вагона; чи перевірялася тара вагона фактично; чи не вплинула помилка в тарі на визначення маси нетто; чи відповідають дані комерційного акта даним книги обліку зважувань і перевізної накладної;
без усунення цієї суперечності комерційний акт від 14.06.2025 №467004/159 не може вважатися достатнім і беззаперечним доказом неправильного зазначення маси вантажу Відповідачем;
крім того, Позивач зазначає, що переважування проводилося на 150-тонних вагах №10021, які належать вантажоодержувачу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а не самій залізниці. Тому для підтвердження достовірності результатів зважування Позивач повинен довести не лише факт повірки ваг, а й фактичну справність ваг на момент зважування, дотримання процедури зважування, правильність внесення результатів до книги зважувань та відповідність цих даних актам загальної форми і комерційним актам. Наявність у додатках до позову технічного паспорта ваг, витягів з книги обліку зважувань, актів загальної форми та заявок сама по собі не означає автоматичної доведеності обставин;
також Позивач посилається на те, що просипання вантажу немає, а маркування у вагоні не порушено. Однак ці обставини не доводять автоматично, що маса була неправильно зазначена саме Відповідачем на станції відправлення. Вони лише свідчать про відсутність очевидних зовнішніх ознак втрати вантажу під час перевезення. Натомість залишаються невирішеними питання правильності зважування, правильності визначення тари, похибки ваг, методики визначення маси, фізичних властивостей вантажу та коректності оформлення первинних документів;
отже, з урахуванням наведеного, Відповідач вважає, що Позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт неправильного зазначення маси вантажу саме Відповідачем. Наявні в матеріалах справи комерційні акти потребують критичної оцінки суду, зокрема щодо дотримання процедури їх складання, повноважень підписантів, правильності зважування, правильності визначення тари та відсутності внутрішніх суперечностей у документах;
у зв`язку з цим комерційні акти від 11.06.2025 №467004/153 та від 14.06.2025 №467004/159 не можуть вважатися самостійною і достатньою підставою для задоволення позову без перевірки всіх первинних документів та процедури їх складення;
посилання Позивача на п.27 Правил видачі вантажів потребує перевірки судом у сукупності з усіма доказами у справі, зокрема з накладними, комерційними актами, актами загальної форми, книгою обліку зважувань, документами щодо повірки ваг, даними щодо тари вагонів та властивостями вантажу. Без такої перевірки висновок про перевищення допустимої норми та наявність підстав для стягнення штрафу є передчасним;
Позивач фактично просить стягнути з Відповідача штраф у розмірі понад 114тис. грн за розбіжність маси, яка становить близько 1,59% по одному вагону та близько 1,20% по іншому вагону. При цьому Позивач не доводить, що внаслідок такої розбіжності йому були завдані реальні збитки, додаткові витрати, порушено безпеку руху, спричинено затримку перевезення, пошкодження майна або інші негативні наслідки;
Відповідач усвідомлює, що відповідно до ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу передбачено штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати. Водночас наведене не означає, що суд позбавлений права оцінити співмірність заявленої санкції та зменшити її розмір за наявності відповідного клопотання сторони і з урахуванням конкретних обставин справи;
Відповідач просить суд врахувати умови, у яких здійснює господарську діяльність ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ». Відповідач зареєстрований та здійснює діяльність у місті Павлоград Дніпропетровської області, тобто в регіоні, який з початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України зазнає постійного впливу воєнних ризиків, ракетних та дронових атак, порушення логістичних, виробничих та енергетичних процесів. Юридична адреса ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» - Дніпропетровська область, місто Павлоград, вул. Соборна, будинок 76. Павлоград та Дніпропетровська область неодноразово зазнавали атак під час воєнного стану. ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» змушене спрямовувати значні фінансові, матеріальні та організаційні ресурси не лише на поточну господарську діяльність, а й на відновлення виробничої інфраструктури, шахт, адміністративних будівель та іншого майна, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Такі витрати є вимушеними та безпосередньо пов`язані з необхідністю забезпечення безперервності виробничого процесу, безпеки працівників, підтримання функціонування підприємства та виконання ним господарських і соціально- економічних зобов`язань в умовах воєнного стану. Відповідач є підприємством вугільної галузі, діяльність якого має істотне значення для стабільності енергетичного сектору держави. Тому стягнення штрафу у повному розмірі за відсутності доведених збитків Позивача та істотних негативних наслідків для перевезення створює додаткове фінансове навантаження на підприємство, ресурси якого об`єктивно необхідні для відновлення пошкодженої виробничої інфраструктури та забезпечення подальшої роботи;
Відповідач наголошує, що заявлене клопотання про зменшення штрафу не є визнанням позовних вимог та не свідчить про згоду з доводами Позивача. Основна позиція Відповідача полягає у відсутності підстав для задоволення позову. Водночас у разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення штрафу, Відповідач просить суд застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України і зменшити розмір штрафу до розумного та справедливого розміру;
з урахуванням викладеного, стягнення з Відповідача штрафу у повному розмірі 114 975,00 грн є неспівмірним характеру можливого порушення та його наслідкам. Тому у разі відхилення основних заперечень Відповідача суд має правові підстави для зменшення розміру штрафу. Таким чином, Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність підстав для покладення на Відповідача.
02.06.2026 року через підсистему "Електронний суд" представник Позивача подав відповідь на відзив (арк.с.155-159), в якій вказує про таке:
пункт 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці. За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів;
таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта;
така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від 21.08.2019р. у справі №905/2360/18, від 21.05.2018р. у справі №916/2001/17, від 23.06.2018р.у справі №916/1993/17, та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17;
комерційні акти від 11.06.2025 №467004/153, від 14.06.2025 №467004/159, як слідує з його тексту, підписані трьома працівниками залізниці. По станції Кривий Ріг Головний посада начальника району (вантажного) на дату складання комерційного акту була вакантна. Й дану обставину підтверджує лист від 25.02.2026 №145 служби кадрової та соціальної політики залізниці, та лист від 06.02.2026 №125 начальника станції, котрі додані до позовної заяви. Як наслідок на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів;
згідно наказу начальника станції залізничної Кривий Ріг – Головний ВП «Служба роботи станції» РФ «Придніпровська залізниця» від 16.05.2025 №70/ДС встановлено перелік працівників станції на право підписання комерційного акту;
саме заступник начальника станції Марущак А.О. (право підписання визначено нормою п.10 Правил складання актів) до позовної заяви долучено її посадову інструкцію, агенти комерційні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Тобто, комерційний акт підписаний уповноваженими працівниками залізниці в порядку п. 10 Правил складання актів та вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України;
думка відповідача, що підписантами комерційного акту мають бути лише ті працівники залізниці, котрі брали участь при складенні цього акту, й начебто в розділі «Д» зазначено лише один працівник, тому інший підписувати не має право, є помилковою та не містить підґрунтя. Оскільки, комерційний акт розділ «Д» містить лише викладені обставини при здійсненні контрольного зважування вагону з зазначенням присутності осіб котрі брали участь. Посилань на присутність осіб при складені комерційний акт взагалі не містить, й дане не передбачено жодною нормою. Так як перевірка маси проводилась безпосередньо в порядку ст. 52 Статуту залізниць України за заявкою вантажоодержувача, присутність представників вантажоодержувача означена в комерційному акті, з послідуючим його підписанням відповідно до повноважень визначених довіреністю №14-134юр. від 11.03.2025 року;
так, Позивач вважає, що комерційні акти оформлені у належний спосіб, а відтак, є належним доказом по справі;
також Позивач зазначає, що комерційні акти складено станцією Кривий Ріг Головний, яка відповідно до накладної є станцією призначення. Станція Кривий Ріг Головний є станцією до котрої примикають під`їзні колії підприємств-контрагентів, в тому числі й під`їзні колії одержувача. Станція Східно-Сортувальна під`їзної колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» примикає до станції Кривий Ріг Головний. Як наслідок комерційний акт складений станцією Кривий Ріг Головний, що відповідає вимогам Правил;
в контексті викладеного слід зазначити, що станція Кривий Ріг-Головний має два місця роботи-зони обслуговування працівниками господарства вантажної та комерційної роботи станції Кривий Ріг-Головний, які територіально віддалені один від одного та знаходяться на різних станціях:
так, перша зона роботи – це станція Кривий Ріг-Головний, до якої входять безпосередньо станція Кривий Ріг-Головний та вантажний район, який примикає до станції Кривий Ріг-Головний (усі комерційні акти, що складаються на території станції та вантажного району згідно наказу начальника станції Кривий Ріг-Головний №70/ДС від 16.05.2025 підписуються начальником району(вантажного) або особою, яка його заміщає на час відсутності;
друга зона роботи – це під`їзна колія ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», робочі місця працівників вантажного господарства розташовані на станції Східна-Сортувальна. Станція Східно-Сортувальна з`єднана зі станцією Кривий Ріг-Головний перегоном, що обслуговується поїзним локомотивом, а подавання вагонів на під`їзну колію ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» часто здійснюється не через станцію Кривий Ріг-Головний, а через станцію Новоблочна. Приймально-здавальні операції здійснюються безпосередньо на під`їзній колії після подавання. Круг обов`язків начальника вантажного району не розповсюджується на робочі місця, що розташовані на під`їзній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ». Тому наказом начальника станції Кривий Ріг-Головний №70/ДС від 16.05.2025 визначені особи (агенти комерційні), які мають право підпису комерційних актів, які складаються на під`їзній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» замість начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи);
саме комерційні акти від 11.06.2025 №467004/153, від 14.06.2025 №467004/159складено на під`їзній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», та перевірка маси проводилась безпосередньо в порядку ст. 52 Статуту залізниць України за заявкою вантажоодержувача, присутність представників вантажоодержувача означена в комерційному акті, з послідуючим його підписанням відповідно до повноважень визначених довіреністю №14-134юр. від 11.03.2025 року;
представники Зятюк А.О., Дупляк Л.Г. є представниками одержувача та мають повноваження відповідно до довіреності №14-134юр. від 11.03.2025 року котра була долучена до позовної заяви. Вагарі приймали участь у зважуванні разом з представниками, що не заперечується Правилами, проте підписання комерційного акту здійснено Зятюк А.О., Дупляк Л.Г. відповідно до наданих повноважень. При цьому пункт 10 Правил складання актів та сам бланк комерційного акта, затверджений Додатком 1 до пункту 1 Правил складання актів, передбачають лише один підпис представника одержувача. Саме тому в комерційних актах наявний підпис лише одного представника одержувача, який безпосередньо й підписав комерційний акт. Залізниця не наділена повноваженнями визначати коло підписантів з боку клієнта або примушувати одержувача до залучення додаткових осіб для засвідчення акта;
Позивач вважає, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, є лише його тлумаченням, та бачення зі свого боку як спосіб захисту, проте дані бачення йдуть в розріз Правилам складення актів, та й сталої судової практики з цієї підстави;
пункт 10 Правил складання актів та сам бланк комерційного акта, затверджений Додатком 1 до пункту 1 Правил складання актів, передбачають лише один підпис представника одержувача. Саме тому в комерційних актах наявний підпис лише одного представника одержувача, який безпосередньо й підписав комерційний акт, та як вже вище окреслено, відповідно до повноважень визначених довіреністю №14-134юр. від 11.03.2025 року. При цьому Позивач наголошує, що залізниця не наділена повноваженнями визначати коло підписантів з боку клієнта або примушувати одержувача до залучення додаткових осіб для засвідчення акта;
Відповідач у відзиві посилається на начебто різну тару у вагоні №62609789 ( 23550кг /23350 кг). Проте дане не відповідає дійсності, оскільки як в накладній №45447976, як й в комерційному акті від 14.06.2025 № 467004/159 тара вагону співпадає та становить 23550 кг;
зазначення в тексті позовної заяви різної тари є лише технічною помилкою при складанні позову, втім ніяким чином не впливає визначеної тари у документах, які є доказами на підтвердження. Згідно вимог Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644, графа 19 «номер вагона» відомості, що зазначені в накладній, а саме: номер вагона, рефрижераторна секція, код зчепу, відомості про вагон послідовно: рід (калібровочний тип цистерни), кількість осей, вантажопідйомність, маса тари (якщо маса тари перевірялася вантажовласником шляхом зважування, маса тари, вказана на вагоні, зазначається в чисельнику, а маса, визначена шляхом зважування, - у знаменнику), код залізничної адміністрації - приписки вагона, відмітка "Секція. Не роз`єднувати" - зазначаються відправником. У графі 19 залізничної накладної цифра "тара вагону" – це маса порожнього вагона, яку не визначає вантажовідправник, а надає залізниця-перевізник. Джерелом інформації є автоматизована база даних залізниці або довідник вагонів, де за вказаним вагоном конкретного вагону зафіксована його технічна маса порожнього вагону (тара);
по заявці вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 13.06.2025 № 17, від 11.06.2025 № 12згідно ст.52 Статуту залізниць України, вантаж було переважено на справних статистичних 150 тн вагах № 10021 вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», повіренних 24.03.2025 ДП «Кривбасстандартметрологія». Тобто на дату проведення зважування, держповірка проведена. З даного слідує про безпідставність зазначення відповідача про неналежність ваг;
також Позивач заперечує проти зменшення розміру штрафу, так як відсутні правові підстави;
щодо строку позовної давності, Позивач зазначає про те, що оскільки накладну було оформлено в рамках укладеного між сторонами Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, строк позовної давності по даному спору становить три роки.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

Відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 року АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від ПРАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (арк.с. 68-118).
ПРАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (вантажовідправник по справі) було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1 Договору).
Згідно з п.1.4 Договору надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами відомістю плати за подавання/ забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться.
Умови публічного договору встановлюються однаковим для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (п.1.5 Договору).
Відповідно до п.1.6 Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).
За п.1.7 договору, Договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.
У п.7.3 Договору встановлено, що строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить три роки.
Договір є публічним, відповідно до ст. 634 ЦК України, повний текст якого оприлюднено за посиланням http://uz-cargo.com.
Так, 09.06.2025 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці по накладній №45406345 (арк.с. 26-28), у вагоні №55616437, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» був відправлений вантаж «Вугілля» на станцію Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
11.06.2025 вагон №55616437 по накладній №45406345 прибув на станцію призначення Кривий Ріг Головний. По заявці вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 11.06.2025 № 12, згідно ст.52 Статуту залізниць України, даний вантаж було переважено на справних статистичних 150 тн вагах заводський номер №10021 вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», повіренних 24.03.2025 ДП «Кривбасстандартметрологія» та виявлено, що у вагоні №55616437 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 23000 кг, нетто 67600 кг, після зважування брутто 89500 кг, тара по документу 23000 кг, нетто 66500 кг, що менше документа на 1100 кг.
Повідомлено на станцію відправлення Ароматна Придніпровської залізниці, що підтверджується телеграмою №319 від 11.06.2025 року та №320 від 11.06.2025 (арк.с. 31).
В зв`язку з вищезазначеним у відповідності з ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, було складено комерційний акт ф.ГУ-22 від 11.06.2025 №467004/153, який підписаний представником вантажоодержувача по довіреності від 11.03.2025 № 14-134юр (арк.с. 29, 47).
11.06.2025 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці по накладній №45447976 (зв.арк.с. 27, арк.с. 28), у вагоні №62609789, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» був відправлений вантаж «Вугілля» на станцію Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
13.06.2025 вагон №62609789 по накладній №45447976 прибув на станцію призначення Кривий Ріг Головний. По заявці вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 13.06.2025 № 17, згідно ст.52 Статуту залізниць України, даний вантаж було переважено на справних статистичних 150 тн вагах №10021 вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», повіренних 24.03.2025 ДП «Кривбасстандартметрологія» та виявлено, що у вагоні №62609789 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 23350 кг, нетто 66800 кг, після зважування брутто 89550 кг, тара по документу 23550 кг, нетто 66000 кг, що менше документа на 800 кг.
Повідомлено на станцію відправлення Ароматна Придніпровської залізниці, що підтверджується телеграмою №387 від 14.06.2025 року (арк.с. 32).
В зв`язку з вищезазначеним у відповідності з ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року №334, було складено комерційний акт ф.ГУ-22 від 14.06.2025 № 467004/159, який підписаний представником вантажоодержувача по Довіреності від 11.03.2025 № 14-134юр (арк.с. 30, 47).
Пунктом 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Так, комерційний акт №467004/153 містить підписи начальника станції Марущак А.О., агента комерційного Демидова Т.А., агента комерційного Ящук Н.В. та представника одержувача Зятюк А.О.
Комерційний акт №467004/159 містить підписи начальника станції Марущак А.О., агента комерційного Швець А.В., агента комерційного Крошка К.В. та представника одержувача Дупляк Л.Г.
Повноваження підписантів комерційного акту з боку залізниці підтверджуються наказом начальника станції Кривий Ріг-Головний від 16.05.2025 № 70/ДС та посадовими інструкціями, з боку одержувача - довіреністю ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 11.03.2025 № 14-134юр (арк.с. 46, 65).
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних.
Тож, Позивач просить суд стягнути з Відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення за неправильно зазначену у накладних масу вантажу у вагонах, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, посилаючись на статтю 129 Статуту залізниць України та комерційні акти від 11.06.2025 № 467004/153, від 14.06.2025 №467004/159.
Позивач вважає, що відповідно до статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України викладені обставини є підставою для стягнення з Відповідача штрафу у сумі 114975,00 грн, виходячи з такого розрахунку: 
1. Вагон №55616437 : 11 571,00 грн. * 5 = 57 855,00 грн,
2. Вагон №62609789 : 11 424,00 грн. * 5 = 57 120,00 грн,
де: 11571,00 грн, 11424,00 грн – провізна плата за вагон від станції Ароматна Придніпровської залізниці до станції Кривий Ріг Головний за відстань 264 км, яка зазначена у графі «Провізна плата» Відомості вагонів.
5 - кількість провізних плат.
Загальна сума: 57 855,00грн + 57 120,00грн = 114 975,00 грн.
Тож, сума штрафів за невірно вказану у накладних масу вантажу складає 114975,00 грн.
З метою досудового врегулювання спору, Позивач на адресу Відповідача направив претензії від 21.11.2025 №Д Придн-05/623 та від 21.11.2025 № Д Придн-05/625 (арк.с. 41-44), яка останнім була залишена без відповіді та задоволення. 
Під час розгляду справи Відповідач доказів сплати штрафу не надав.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Предметом позову є позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу у залізничних накладних №45406345 та №45447976 у добровільному порядку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 ЦК України).
Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
При цьому Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).
Відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури України №138 від 08.06.2011), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів, відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих правил.
Згідно з пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.
Відповідно до пункту 1.3 Правил оформлення перевізних документів, всі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.
Пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.
Судом встановлено, що залізнична накладна №47083522 містить, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.
Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей.
Тож, наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобов`язана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.
Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.
Відповідно до статті 921 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Положеннями статті 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.
З огляду на наведене, при заповненні накладної на перевезення вантажу відповідальність за точність та повноту відомостей, зазначених у відповідній накладній, покладається на вантажовідправника.
Проте, Відповідачем при заповненні залізничних накладних №45406345 та №45447976 було допущено помилку у масі вантажу у вагонах №55616437, 62609789, що підтверджується комерційними актами №467004/153 від 11.06.2025 та №467004/159 від 14.06.2025. 
Отже, має місце факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладних та встановленої при контрольному зважуванні.
Згідно з нормами статті 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених статтею 129 Статуту.
Пункт 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Матеріали справи свідчать, що комерційний акт №467004/153 містить підписи начальника станції Марущак А.О., агента комерційного Демидова Т.А., агента комерційного ОСОБА_1 та представника одержувача Зятюк А.О.
Комерційний акт №467004/159 містить підписи начальника станції Марущак А.О., агента комерційного Швець А.В., агента комерційного Крошка К.В. та представника одержувача Дупляк Л.Г.
Враховуючи вищевикладене, комерційні акти №467004/153 від 11.06.2025 та №467004/159 від 14.06.2025 оформлений за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, а відтак, є належними доказами по справі. 
Пункт 10 Правил складання актів та сам бланк комерційного акта, затверджений Додатком 1 до пункту 1 Правил складання актів, передбачають лише один підпис представника одержувача. Саме тому в комерційних актах наявний підпис лише одного представника одержувача Зятюк А.О. та Дупляк Л.Г.
За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Враховуючи викладене, суд вважає, що саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладання договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ. Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник. При цьому підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.
Отже, суд вважає факт неправильно складеного перевізного документу підтвердженим матеріалами справи. 
Щодо зменшення розміру штрафу, передбаченого статтями 118, 122 Статуту залізниць України, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зробила наступні висновки.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
У даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, якими чітко визначено розмір штрафу.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, від 12.02.2018 у справі № 906/434/17.
За таких обставин господарський суд погоджується із доводами Позивача про відсутність підстав для зменшення штрафу.
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене господарський суд дійшов до висновку про те, що є правомірними та підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача 114975,00 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу.
Щодо заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає про таке.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).
Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Відповідно до статі 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.
Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.
Відповідно до пункту 7.3 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 року, строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з перевезення, становить три роки.
Акти про порушення складені 11.06.2025 та 14.06.2025 року.
Позивач звернувся до суду із позовною заявою 07.05.2026 (сформовано в підсистемі "Електронний суд" 07.05.2026, вх. №1957/26), що свідчить про те, що звернення до суду відбулось в межах трирічного строку позовної давності.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

Оскільки наявність підстав для стягнення з Відповідача встановленого статтями 118, 122 Статуту залізниць України штрафу доводиться матеріалами справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, буд. 76, код ЄДРПОУ 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул.Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ 40081237) штраф у розмірі 114975,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Видати наказ після набрання законної сили рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).
Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 26.06.2026 

Суддя	 	Н.Б. Кеся