Справа № 444/1431/26
Провадження № 2-о/444/125/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Зеліско Р. Й.
та присяжних Питель І.К., Бейзик О.М.,
секретар судового засідання Мамедова Г.І. 
з участю заявника ОСОБА_1 
заінтересованої особи ОСОБА_2 
неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справуза заявою ОСОБА_1 ; заінтересовані особи: орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 про усиновлення,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про усиновлення. Просить суд: 
1) оголосити (визнати)  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), усиновлювачем дітей:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
2) прізвище, ім"я, по батькові, дату та місце народження дитини ОСОБА_3 не змінювати. Актовий запис та свідоцтво про народження ОСОБА_3 - залишити без змін;
3) прізвище, ім"я, по батькові, дату та місце народження дитини ОСОБА_4 не змінювати. Актовий запис та свідоцтво про народження ОСОБА_4 - залишити без змін,
з підстав зазначених у позові.

Заявник  ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просить такі задоволити.
Заінтересована особа  ОСОБА_2 , яка є матір`ю неповнолітніх дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в судовому засіданні просила заяву задоволити та повідомила, що із заявником вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Щодо заяви про усиновлення, то вказала, що підтримує таку в повному обсязі, та просить суд її задовольнити.
Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не прибув, однак надав 29.04.2026 року на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності (а.с.49-50). Заначив, що органом опіки та піклування було надано висновок про доцільність усиновлення, який підтримують в повному обсязі.
За участю матері -  ОСОБА_2 , в судовому засіданні було допитано в якості свідків неповнолітніх дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не заперечили щодо усиновлення їх заявником, додатково зазначили, що вони вважають його батьком.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, що видно з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.20). 
Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради як органом опіки і піклування було надано висновок про доцільність усиновлення ОСОБА_1 дітей від попереднього шлюбу його дружини:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,
що видно з його копії (а.с. 9-11).
Батько дітей - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 (а.с. 24). 
З огляду на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, мають постійне місце проживання (згідно договору оренди), в якому сворені належні умови проживання та розвитку дітей, батько сім`ї має стабільний високий дохід від здійснюваної ним підприємницької діяльності, а відносини між усиновлюваними дітьми та усиновлювачем є позитивними та відповідають сімейним, доцільним для подальшої соціалізації дітей в умовах повноцінного сімейного середовища є реалізація процесу усиновлення за рішенням суду.
Орган опіки і піклування прийшов до висновку, що сім`я заявника має достатні умови для проживання, виховання та утримання дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 208 Сімейного кодексу України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу).
Статтею 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягненню нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягненню нею чотирнадцять років.
На підставі вищенаведених правових норм, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , як неповнолітню дитину та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , як малолітню дитину можна усиновити.
Відповідно до ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу.
Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Згідно зі ст.8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка відповідно до ст.9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.
З правової позиції викладеної у п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», вирішуючи заяву про усиновлення по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна), чи може заявник бути усиновлювачем, чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини, чи відповідають висновок органу опіки та піклування необхідним вимогам.
Нормами ч. 1, 2 ст. 211 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини.
Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років.
Суд враховує, що заявник є старшим двадцяти одного року, а саме досягнув повних 48 (сорок вісім) років, є старшим дітей на 34 та 36 років відповідно.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 Сімейного кодексу України усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті.
Нормою ч. 5 ст. 211 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі.
Усиновлювач та мати дітей перебувають у шлюбі, усиновлювач старший від усиновлюваних дітей на понад 21 рік.
Згідно ч. 1 ст. 218 Сімейного кодексу України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити.
Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я.
Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення.
Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення.
Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.
Діти в судовому засіданні не заперечили щодо їх усиновлення ОСОБА_1 .
Крім того, суд враховує, що діти проживають разом із заявником однією сім`єю.
Згідно ч. 1-5 ст. 217 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 Сімейного кодексу України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально.
Мати дітей, дружина заявника - ОСОБА_2 , повністю розуміючи значення та правові наслідки своїх дій, без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, на підставі прийнятою нею рішення, дала вільну і безумовну згоду на усиновлення її малолітніх дітей, що підтверджується її нотаріальною заявою, яка долучена до матеріалів справи (а.с.23).
Зазначила, суть згоди на усиновлення, умови та наслідки її надання, передбачені ст. 232 Сімейного кодексу України їй нотаріусом роз`яснені. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 219 Сімейного кодексу України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється.
Враховуючи те, що батько дітей - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому усиновлення проводиться без згоди батька дітей.
Перелік осіб, які не можуть бути усиновлювачами, встановлений ст. 212 Сімейного кодексу України.
Жодних перешкод щоб бути усиновлювачем дітей судом в заявника немає, його інтереси не суперечать інтересам дітей.
Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом статей 207, 208 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Усиновленою може бути дитина.
Згідно із ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей, прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.
У відповідності до положень ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.
В силу ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.
Заявник є здоровим, може бути усиновлювачем, на обліку в лікаря дерматовенеролога, психіатра, фтизіатра, терапевта, нарколога не перебуває, реакція Вассермана негативна, не є ВІЛ-інфікованим, не являється особою з інвалідністю, що підтверджується висновком про стан здоров`я, який долучений до висновку про доцільність усиновлення від 23.03.2026 року.
Тобто, судом встановлено, що по стану здоров`я заявник не має жодних перешкод для усиновлення та виховання, забезпечення потреб дітей.
За період з січня 2025 року по січень 2026 року загальна сума його нарахованого доходу становила 2273449 грн. 79 коп., що підтверджується витягом з ДПС (а.с.17-19).

Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 ст. 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.
За змістом ст. 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади.
Однак, заявник у заяві просить суд не змінювати прізвище, ім`я, по-батькові, дату та місце народження усиновлених дітей, а відповідні актові записи та свідоцтва про народження залишити без змін.
У § 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Chahal v. the United Kingdom" (заява №22414/93) Європейський Суд з прав людини зазначив, що норма права щодо способу захисту гарантують на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Крім того, Європейський Суд з прав людини вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом. У свою чергу, у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за цією Конвенцією, в якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі (§ 75 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що усиновлення неповнолітніх дітей є доцільним і не суперечить вимогам законодавства України, а також є таким, що відповідає інтересам дітей.
За наведених обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про усиновлення є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.
Усиновлення вважати здійсненим відповідно до ст. 225 СК України у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.
Крім того, для забезпечення таємниці усиновлення суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 228 СК України роз`яснює, що особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самих дітей не є таємним.

Керуючись статтями 5, 81, 258, 259, 264, 265, 310, 313, 314, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.

Оголосити (визнати)  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), усиновлювачем дітей:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прізвище, ім"я, по батькові, дату та місце народження дитини ОСОБА_3 не змінювати. Актовий запис та свідоцтво про народження ОСОБА_3 - залишити без змін. 

Прізвище, ім"я, по батькові, дату та місце народження дитини ОСОБА_4 не змінювати. Актовий запис та свідоцтво про народження ОСОБА_4 - залишити без змін. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Після набрання законної сили рішення суду надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення у відповідності до ч. 7 ст. 314 ЦППК України.

Повний текст рішення виготовлено 06.05.2026 року.

Суддя:      Зеліско Р. Й.

Присяжні:  Питель І.К.

Бейзик О.М.