Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року        м. Рівне

Справа № 565/919/26
Провадження № 23-з/4815/15/26

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І, розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рівненського апеляційного суду Полюховича Олега Івановича у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вараського міського суду Рівненської області від 19 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, -
ВСТАНОВИЛА:
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2026 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Вараського міського суду Рівненської області від 19 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП визначена судді Полюховичу О.І.
29.06.2026 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Полюховича О.І, у якій зазначив, що на його переконання, у даній справі відносно нього у судді вже сформулювалася упереджена думка, оскільки у 2007 році суддя Полюхович О.І. вже розглядав справу про притягнення апелянта до адміністративної відповідальності, що позбавляє можливості ухвалення законного судового рішення та проведення неупередженого судового розгляду поданої ним апеляційної скарги.
30 червня 2026 року протоколом автоматизованого розподілу розгляд заяви про відвід судді Полюховича О.І. визначено судді Збитковській Т.І.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рівненського апеляційного суду Полюховича О.І, вважаю, що заявлений відвід задоволенню не підлягає.
Враховуючи, що питання відводу чи самовідводу судді нормами КУпАП не врегульовано, з метою додержання принципу законності застосовується принцип аналогії права, найбільш близької галузі права – кримінального-процесуального права, а саме статті 75 КПК України, та керування нею при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді.
За змістом цієї норми суддя не може брати участь у провадженні, якщо: він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; брав участь у цьому провадженні, як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; сам особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.
Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим у розумінні ст. 6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.
Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи, відповідно до закону, з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі, виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що, відповідно до закону, суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи, або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Розглядаючи заяву про відвід, суддя бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він невмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. 
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, думка судді щодо певного юридичного питання не може бути підставою для відводу. 
Викладені ОСОБА_1 міркування не доводять існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Полюховича О.І, а, відтак, підстав для задоволення заяви про відвід не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 75, 80 КПК України, ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И Л А: 
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Рівненського апеляційного суду Полюховича Олега Івановича у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вараського міського суду Рівненської області від 19 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
Суддя Рівненського
апеляційного суду Т.І.Збитковська