Справа № 740/1881/26 
Провадження № 3/740/438/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 травня 2026 року      місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Роздайбіда О.В., при секретарі Дьоміній Н.А.,
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , 
розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 636984 від 10 квітня 2026 року, 10.04.2026 о 10 год 50 хв автодорога М01 Кіпті-Глухів-Бачівськ 60 км водій автомобіля Volkswagen POINTER, нз НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкоcті руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним не дотримався безпечно дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем DACIA SANDERO, нз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає, чим порушив п.12.1. ПДР – Водій не врахув. безпеч. швид. руху, особл. вантажу, стан ТЗ, п.13.1 – Водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану т/з повинен дотримуватися безп. дистанції.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №636984 від 10.04.2026 додано: схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 своєї вини не визнав. Пояснив, що рухався транспортним засобом із дозволеною швидкістю з дотриманням безпечної дистанції (близько 100 м) відповідно до дорожньої обстановки. До моменту виникнення події рух був рівномірним, дистанція до попереднього автомобіля була стабільною та не створювала небезпеки та не вимагала екстреного гальмування. Автомобіль, що рухався попереду, раптово та без об`єктивної причини різко зменшив швидкість аж до зупинки, при цьому водій не подав сигналу про намір зменшення швидкості або зупинки, не попередив інших учасників дорожнього руху, створив небезпечну ситуацію. Зазначені дії суперечать вимогам ПДР України, зокрема п.9.2 (б), п. 9.4. ПДР. ОСОБА_1 зауважив, що дотримувався дистанції, але раптове гальмування автомобіля попереду призвело до скорочення дистанції, він негайно застосував гальмування, однак через обмежений час для реагування та проїзджаючий автомобіль на зустрічній смузі, уникнути зіткнення не було можливості. Крім того, зауважив, що після зіткнення водій автомобіля попереду перемістив транспортний засіб, залишивши місце первинного контакту. Разом з тим, у машині перебував пасажир, який був безпосереднім свідком події та може підтвердити відсутність перешкод на дорозі, раптовість гальмування автомобіля попереду, тощо, однак працівники поліції не прийняли та не зафіксували показання свідка. Вважає, що працівниками поліції було допущено істотні порушення, оскільки не надали йому можливості сфотографувати схему місця дтп, він не мав змоги перевірити її зміст, пояснення свідка не були внесені до матеріалів справи, не проводили жодних замірів гальмівного шляху, дистанції між т/з тощо. Відеофіксація оформлення дтп працівниками поліції не велася. Стверджує, що ще на початковому етапі оформлення дтп працівник поліції заявив, що оскільки зіткнення відбувалося ззаду, то це «на 200% моя вина» і висловив небажання заслуховувати свідка, що було пов`язано з тим, що вона жінка, що свідчить про ознаки дискримінаційного ставлення. Просив закрити провадження у справі, оскільки дтп стало наслідком раптових та непередбачуваних дій автомобіля попереду, який створив аварійну ситуацію.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що їхав з дружиною з Чернігова з лікарні додому на Конотоп. Дружині стало погано, він включив правий поворот метрів за 30, почав повертати і відчув удар в задню частину авто. Спочатку не зрозумів, що то був удар, його відкинуло, тому він від`їхав. Стверджував, що вмикав показник повороту «праворуч» десь за 20-30 м.
У судовому засіданні свідок – ОСОБА_3 пояснила, що перебувала в машині під час дтп, як пасажир. Рухалися приблизно 80 км/год. Попереду ніяких перешкод не було. Автомобіль якій рухався далеко попереду різко загальмував, без включеного показника повороту. Між авто було близько 100 м, після різкого гальмування сталося зіткнення. Попередня машина з`їхала з місця удару на обочину. Покажчик повороту не вмикав, зазначила, що вона була пристебнута і спрацювала подушка безпеки. Стверджувала, що працівники поліції її не опитували про обставини дтп, хоча вона була безпосереднім свідком, з огляду на обставину, що вона жінка, що свідчить про наявність гендерної нерівності. На зауваження, що вона хоче надати пояснення, не реагували.
Працівник поліції, який складав схему місця дтп, - ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що вони з напарником виїхали на місце ДТП. Оформили матеріали згідно інструкції. Відеофіксацію вели, але в протоколі чомусь не зазначено, як і не додано диску з відеозаписом. Свідків не пам`ятає чого не опитали. Він займався вимірюванням, а інші справи робив напарник. Один автомобіль в`їхав у інший ззаду, то значить не дотримався безпечної відстані. 
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, оглянувши фото додані ОСОБА_1 , приходить до наступного.
Згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
Згідно з вимогами ст. 124 КУпАП України адміністративна відповідальність передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Ця стаття є бланкетною нормою, а тому передбачає необхідність посилання на те, яке саме положення Правил дорожнього руху України було порушене особою та обумовило дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.
ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 12.1 ПДР, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; та п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Надаючи правову оцінку діянню ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зважає на наступне.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей та документів, а також іншими документами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
У порушення зазначених вище вимог КУпАП, суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті 124 КУпАП, за якою складено протокол, що позбавляє можливості правильно кваліфікувати дії особи, встановити об`єктивну сторону правопорушення.
Зокрема, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене положеннями статті 124 КУпАП, є правопорушенням з матеріальним складом, тобто його обов`язковим елементом є наявність наслідків у виді матеріальної шкоди для транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Суд зауважує, що оскільки саме момент складання протоколу про адміністративне правопорушення є початком притягнення особи до адміністративної відповідальності, то саме цим документом особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна бути чітко й повно поінформована про характер і причини обвинувачення для можливості підготовки свого захисту.
У справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Таким чином, оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації, наслідком чого є погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в ї діях складу правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного. При цьому виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом. У даному випадку вбачається порушення правил дорожнього руху саме потерпілим, адже, як він зазначив в судовому засіданні, що включав показник повороту за 20-30 м, хоча повинен був згідно ПДР п.9.2, 9.4 «не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними».
Під час розгляду справи клопотань про призначення експертизи учасниками не заявлялось.
Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України»). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 9, ст. 124, 245, 247, 251, 252, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
встановив:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Роздайбіда