Коростенський міськрайонний суд Житомирської області 

провадження №2/279/1005/26 
Справа № 935/2974/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 травня 2026 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін цивільну справу №935/2974/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Коростенський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про припинення стягнення аліментів, зазначивши, що з 02 квітня 2022 року він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Іще до реєстрації шлюбу з відповідачкою мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2024 року у справі № 279/5446/23 шлюб між ними було розірвано. До офіційної реєстрації шлюбу, попри наявність спільної дитини, вони припинили проживати разом з відповідачкою, внаслідок чого остання звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року у справі № 935/2/21 з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 05 січня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду Коростенським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 65050257. З того часу він здійснює сплату аліментів на користь відповідачки. Не зважаючи на те, що після стягнення аліментів вони з відповідачкою і дитиною знову проживали разом, уклали офіційно шлюб, він здійснював сплату аліментів у встановленому порядку та розмірах. Станом на 01 вересня 2025 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, що підтверджується листом Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області від 26 вересня 2025 року № 23.9-18/84898. 
Однак, з вересня 2024 року донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі ним та перебуває на його повному утриманні, перераховані аліменти на користь відповідачки не спрямовуються на її утримання, оскільки доньку утримує він, незважаючи на те, що аліменти сплачуються вчасно та у повному обсязі для уникнення утворення заборгованостей. Таким чином, за час спільного проживання разом донькою у нього не виникало і не виникає на даний час обов`язку сплачувати аліменти, оскільки утримує її фактично він один. Просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті на підставі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року у справі № 935/2/21.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якій вказав, що на даний час ОСОБА_2 у зв`язку із роботою тимчасово перебуває за кордоном в Королівстві Нідерланди. 02.04.2022 між відповідачкою та ОСОБА_1 повторно зареєстровано шлюб, однак у зв`язку із постійними сімейними сварками та розбіжностями в життєвих принципах та відсутності спільних інтересів даний шлюб розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2024. Весь цей час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала з відповідачкою. Даний факт, зокрема вказано і в самому рішенні суду, яким було розірвано шлюб між відповідачкою та позивачем. В подальшому відповідачка проживала разом з дочкою та мамою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 . Так, дійсно в період з жовтня 2025 по січень 2026 дочка частіше жила в свого батька, оскільки ОСОБА_2 часто їздила по роботі в Королівство Нідерланди. ОСОБА_3 сама вибирає, де і скільки їй ночувати. Відповідачка не забороняє їй спілкуватись з батьком, залишатись в нього ночувати та відповідно не перешкоджає і не забороняє йому брати участь у вихованні дочки. Разом з цим, у зв`язку із військовими діями ОСОБА_2 намагається переїхати в Королівство Нідерланди, куди хотіла б забрати і свою дочку, про що повідомила позивача. Після цього, позивач почав налаштовувати дочку проти неї, не відпускати з свого дому, коли вона хотіла поїхати в дім, де вона проживає з відповідачкою, а саме за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачка вбачає, що це було умисно і саме це слугувало причиною подання цього позову. Однак, впродовж всього життя неповнолітньої ОСОБА_3 та і на даний час вихованням та утриманням останньої займається відповідачка разом зі своєю мамою ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 . На підтвердження вказаного вище додає в розпорядження суду копію акту №447 від 17.02.2026, складеного депутатом Коростишівської міської ради Дідківським Юрієм Володимировичем, підтверджується факт спільного проживання Відповідачки, її дочки ОСОБА_3 та мами відповідачки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 . 
Крім цього, додає в розпорядження суду довідку №33 від 18.02.2026 з ліцею №5 імені Т.Г. Шевченка Коростишівської міської ради, згідно якої ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_1 (прописана разом з відповідачкою за адресою АДРЕСА_2 ) та з 1-5 клас навчається у даному ліцеї. На підтвердження факту виховання нею ОСОБА_3 та участі в навчальному процесі надає копію листа від представниці батьківської спільноти 5-А класу ліцею №5 імені Т.Г. Шевченка Коростишівської міської ради Демченко О.В. від 20.02.2026 року. Попри щоденне утримання дочки відповідачка ще й відкрила дочці банківську картку в ОЩАДБАНКУ, на яку систематично скидає кошти, щоб донька мала можливість придбати необхідні їй їжу або речі першої необхідності, якщо відповідачки немає поруч, на підтвердження вказаного надає виписку по банківській картці доньки. Крім цього, є свідки, які можуть підтвердити факт проживання неповнолітньої ОСОБА_3 з відповідачкою за адресою АДРЕСА_1 . 
Просив в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Коростенський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України про припинення стягнення аліментів відмовити повністю, стягнути понесені судові витрати.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що відповідач підтверджує у відзиві ту обставину, що вона перебуває за кордоном у Королівстві Нідерланди. Проте, визнання обставини проживання відповідачки за кордоном окремо від дитини саме по собі підтверджує факти, що викладені у позовній заяві та унеможливлює право відповідачки на отримання аліментів на утримання доньки, яка не проживає разом з нею. Пропозиції від відповідачки щодо зміни місця проживання дитини не надходило. Підставою для звернення до суду є виключно обставина спільного проживання доньки з ним та перебування її на повному утриманні, у той же час, коли відповідач перебуває за кордоном і на її користь з нього стягуються аліменти . З вересня 2024 року, тобто з часу фактичного проживання дитини разом з ним, з боку відповідача не вчинено жодних дій спрямованих на утримання дитини, навіть ті кошти, що нараховувались, як аліменти на користь відповідача, остання не надсилала доньці чи своїй матері для того, щоб передати їх доньці і використати на її утримання. Обставини не відповідають дійсності, що, нібито, ОСОБА_4 проживає разом з донькою ОСОБА_5 та онукою ОСОБА_3 .. Водночас ці обставини не відповідають дійсності, так як його донька не проживає за цією адресою, а обставини перебування відповідачки за кордоном з вересня 2024 року, так само суперечать відомостям щодо спільного проживання за адресою, вказаною в акті. Акт №447 від 17.02.2026 року є недостовірним. В акті №584 від 10.03.2026 року встановлені достовірні обставини проживання дитини разом зі ним з вересня 2024 року та перебування її на його повному утриманні. Надана відповідачем довідка про навчання дитини лише підтверджує обставини відвідування дитиною навчального закладу, тому цей доказ не містить певного юридичного навантаження для встановлення і спростування будь-яких обставин. Щодо відкриття банківської картки на ім' я дитини, то з виписки банківського рахунку видно, що картка належить ОСОБА_5 , відомостей про те, що картка належить дитині чи використовувалась дитиною у виписці також немає. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.
Позивач просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, подавши письмову заяву.
Представник відповідача повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, двічі просив відкласти розгляд справи, перше клопотання було задоволено, судове засідання перенесено. 
Відповідач належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду шляхом направлення СМС-повідомлення про день та час розгляду справи та направленням судової повістки за місцем проживання відповідача, про причини неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи просив розглянути справу у його відсутність, подавши письмову заяву.
Стороною відповідача було подано клопотання про розгялд справи з повідомленням сторін з метою допиту свідків відповідача, однак у жодне з призначених судом засідань свідки не прибули, хоча судом викликались, судові виклики свідками були отримані. Оскільки клопотання сторони відповідача про розгляд справи з повідмоленням сторін було задоволено з метою допиту свідків, однак у жодне з призначених засідань свідки не прибули, то повторне клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду залишено без задоволення, справу розглянуто у відсутність сторін.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2024 року.
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 24.03.2021 року постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.01.2021 року і до повноліття дитини.
Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.
За ч.3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.
Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.
Таке тлумачення цієї норми міститься також в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Відповідно до положень ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно із ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані ним аліменти на дитину або діти проживають з іншим з батьків. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок іншого з батьків утримувати дитину не припиняється. 
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Згідно копії акту №2904 від 25.11.2025 р., який складений депутатом Коростишівської міської ради VІІІ скликання у м.Коростишів Житомирського району Житомирської області Защипасом Є.А., у присутності та зі слів свідків, громадян: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , було обстежено квартиру АДРЕСА_3 за місцем фактичного проживання громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_1 виданий Коростишівським РВ УМВС України в Житомирській області 16 червня 2000 року). Під час обстеження встановлено, що громадянин ОСОБА_1 прописаний АДРЕСА_2 , а фактично проживає за вищевказаною адресою разом з дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2024 року на день обстеження. Даний факт підтверджують свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в своїх письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи.
Норми сімейного законодавства, які регулюють аліментні зобов`язання батьків, не передбачають можливості повного звільнення боржника від сплати аліментів, однак ст.273 СК України, яка регулює схожі правовідносини, передбачає можливість звільнення члена сім`ї від сплати аліментів, якщо змінився матеріальний чи сімейний стан особи, яка їх сплачує. Вказане дозволяє зробити висновок про те, що норми, які регулюють аліментні обов`язки батьків, містять прогалину в частині вирішення питання про звільнення боржника від сплати аліментів через зміни, що мають істотне значення, в числі яких є зміна місця проживання неповнолітньої дитини, яка призводить до того, що дитина проживає разом з тим з батьків, який сплачує аліменти на користь іншого батька, та перебуває безпосередньо на його утриманні.
За таких обставин, можливим та доцільним є застосування до спірних правовідносин відповідно до ст.10 ч.1 СК України положень ст.273 СК України.
Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Таке припинення стягнення аліментів можливе тоді, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21, від 3 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21.
Відповідач, яка у вказаний позивачем період, проживає за межами України, що нею визнається, не спростувала доводи позивача про те, що неповнолітня дитина дійсно проживає з батьком та перебуває на його утримання, не подала доказів того, що отримувані нею від позивача аліменти спрямовуються на утримання дочки або відшкодовують витрати позивача на утримання дитини, що нею додатково за власний кошт забезпечується утримання дитини у період непроживання безпосередньо з нею.
На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів не проживає, і настання цих обставин впливає на припинення для позивача сплати періодичних платежів, зокрема аліментів на утримання доньки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24.03.2021 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст. 10, 18, 180, 181, 182, 183, 192, 197, 273 СК України,

У Х В А Л И В: 

Позовні вимоги задовольнити.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24.03.2021 року по справі №935/2/21 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.01.2021 року і до повноліття дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання:   АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Коростенський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місце знаходження: м.Коростень, вул.Шолом-Алейхема, 13, код ЄДРПОУ 34855429. 

Суддя        Волкова Н.Я.