1-кп/130/79/2026 
130/1266/25

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12025020130000130 від 29 березня 2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Северинівка Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, військовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого : вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 1 лютого 2011 року за частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185, статтею 70, статтею 71 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк шість років; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року за частиною другою статті 185, частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185, статтею 70, статтею 71 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2019 року звільненого 26 липня 2019 року умовно – достроково від відбування покарання на один рік тринадцять днів; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 1 жовтня 2020 року за частиною третьою статті 185, частиною четвертою статті 81, частиною першою статті 71 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк чотирьох років шести місяців, звільненого 26 березня 2025 року згідно з ухвалою Вінницького районного суду від 25 березня 2025 року відповідно до частини другої статті 74 Кримінального кодексу України, - по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, 

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення та кваліфікація кримінального правопорушення, визнані судом доведеними
Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, повторно вчинив тотожний злочин.
Так, 29 березня 2025 року, близько 9 год, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у потязі № 6331 сполученням “Жмеринка – Могилів-Подільський”, в період дії у країні воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повторно з метою таємного викрадення чужого майна, виявивши у тамбурі третього вагону металевий візок з картонним ящиком та полімерною сумкою, які належали ОСОБА_7 , таємно викрав вказані візок, ящик і сумку, у яких знаходились сушені фрукти домашнього виготовлення, ваги, молоко, куртка жіноча замшева – загальною вартістю 4955,66 грн, які привласнив, зійшовши з потягу по станції Чернятин Жмеринського району Вінницької області.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану. 

Досліджені судом докази
У вчиненому злочині обвинувачений ОСОБА_3 винним себе не визнає, погоджується надати показання. У судовому засіданні надає показання, що він крадіжку не вчиняв. Коли він виходив по станції ОСОБА_8 , провідник подав йому візок з ящиком та сумкою. Він подумав, що це треба комусь допомогти зняти цього возика. Але коли електричка поїхала, він побачив, що на пероні нікого немає, тому зайшов з цим возиком до занедбаної будівлі і там заснув, де його і виявили пізніше працівники поліції. Підтвердив, що дійсно був п`яним. У нього таке враження, що всі допитані у судовому засіданні свідки налаштовані проти нього. Його просто підставили, щоб «повішати» на когось злочин. У разі визнання його винним – просить його суворо не карати.
Однак вина обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому діянні повністю доведена показаннями потерпілої, свідків, матеріалами кримінального провадження. 
Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні 25 липня 2025 року надає показання, що у кінці березня 2025 року вона їхала на “електричці”, візок “кравчучку” з ящиком і сумкою залишила у тамбурі, а сама сіла у вагон. Періодично вона виходила у тамбур і бачила, що “кравчучка” на місці. Після станції ОСОБА_9 вона виявила, що “кравчучка” з тамбуру зникла. Звернувшись до провідника, почула, що на станції Чернятин “кравчучку” зняв якійсь хлопець. Вона зателефонувала у поліцію, і десь через півгодини їй зателефонували і повідомили, що знайшли “кравчучку”. Матеріальна шкода їй відшкодована, право заявити позов про відшкодування моральної шкоди їй роз`яснено. У наступні судові засідання не з`являється, подає заяву про розгляд кримінального провадження без неї, просить покарати обвинуваченого не суворо (а.с.171). 
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні 18 вересня 2025 року надає показання, що 29 березня 2025 року вона разом з ОСОБА_11 їхала у електричці, виходили по станції ОСОБА_8 . У тамбурі побачили велику сумку на тачці. ОСОБА_11 ще спитав, чиє це, бо йому заважає, ніхто не відповів. Він відтягнув тачку в сторону і виходив, ніс якісь труби. Потім, побачивши, що якійсь чоловік виносить візок, каже, що він же говорив, що це не його тачка, а виносить її. 
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні 18 грудня 2025 року надає показання, що він працював провідником у електричці “Жмеринка – Могилів-Подільський”. Пам`ятає, що обвинувачений сів у потяг по станції Северинівці, а зійшов у ОСОБА_8 . У тамбурі стояла “кравчучка” з ящиком, він не знав, чия вона. По станції ОСОБА_8 він допоміг чоловікові зняти “кравчучку” на перон. Той чоловік йому нічого не говорив, ні про що не просив, він просто допоміг йому спустити тачку. Цю особу він впізнає у залі судового засідання. Після ОСОБА_8 до нього звернулась жінка і повідомила про крадіжку.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні 30 квітня 2026 року надає показання, що він їхав у цій електричці, зайшов у Жмеринці. Пам`ятає жінку похилого віку, яка зайшла із “кравчучкою” і залишила її у тамбурі вагону. Пам`ятає також обвинуваченого, який зайшов у потяг по станції Матейково (с. Северинівка). Він в цей час вийшов у тамбур, оскільки наступна станція ОСОБА_8 була його. У ОСОБА_8 він вийшов з вагону, потім жінка ОСОБА_14 , і тоді вже обвинувачений з теліжкою, яку йому допоміг знести на перон провідник. Свідок чув, як обвинувачений запитав “чия теліжка?”. Він відповів обвинуваченому, що “це ж не твоя теліжка”, маючи на увазі, що той взяв не своє, зробивши йому зауваження. При цьому поїзд уже поїхав далі. 
Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України повністю доведена:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29 березня 2025 року про надходження повідомлення ОСОБА_7 про крадіжку невідомою особою сумки з продуктами та картонного ящика на станції ОСОБА_8 . Виїздом на станцію було виявлено ОСОБА_3 біля викрадених речей (а.с.93);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29 березня 2025 року, у якій ОСОБА_7 повідомляє про крадіжку у неї возика з товаром у потягу “Жмеринка – Могилів-Подільський” (а.с.94);
- протоколом огляду місця події від 29 березня 2025 року – території залізничної станції “Чернятин” з фототаблицею, у ході якого у занедбаному приміщенні був виявлений обвинувачений ОСОБА_3 , а також викрадені у ОСОБА_7 речі (а.с.95-109); 
- постановою про визнання речовими доказами металевого візка, картонного ящика, полімерної сумки, пластмасових відер, пакетів з сушеними фруктами, вагів-кантер, жіночої куртки, двох пляшок молока (а.с.110-113);
- квитанціями про отримання цих речових доказів на зберігання (а.с.114-115);
- протоколом огляду жіночої куртки та електронних вагів-кантеру (а.с.116-117);
- ухвалою слідчого судді від 14 квітня 2025 року про накладення арешту на речові докази (а.с.118-119);
- розпискою потерпілої ОСОБА_7 про повернення їй речових доказів – всіх викрадених у неї речей (а.с.120);
- протоколом від 30 березня 2025 року пред`явлення особи для впізнання, у ході якого свідок ОСОБА_12 вказав на фото обвинуваченого ОСОБА_3 як на особу, яка 29 березня 2025 року забрала з вагону металевий візок з паперовим ящиком та полімерною сумкою і вийшла на станції Чернятин (а.с.137-139);
- протоколом від 10 квітня 2025 року пред`явлення особи для впізнання, у ході якого свідок ОСОБА_13 вказав на фото обвинуваченого ОСОБА_3 як на особу, яка 29 березня 2025 року забрала з вагону металевий візок з паперовим ящиком та полімерною сумкою (а.с.140-143);
- висновком судової товарознавчої експертизи від 9 квітня 2025 року, яка оцінила викрадене майно загалом на суму 4955 грн 66 коп., вартість проведення експертизи 3392,64 грн) (а.с.144-152);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 21 квітня 2025 року з відеодиском, в ході якого обвинувачений ОСОБА_3 розповів, що він з тамбуру взяв металевий візок з ящиком та сумкою і зійшов по станції Чернятин. На станції завіз візок до занедбаного приміщення. Повідомляв, що розуміє, що вчинив крадіжку, і вину визнає у повному обсязі (а.с.153-159); 
- поясненням ОСОБА_3 від 7 квітня 2026 року, відібраним о/у ОСОБА_15 , у якому обвинувачений поясняв, що металевий візок з коробкою та сумкою побачив у тамбурі на станції Матейково. А на станції Чернятин зняв цей візок і завіз до приміщення, у якому оглянув вміст. Знайшов висушені плоди, кантер та куртку, на якій ліг спати. Пояснення підписане обвинуваченим (а.с.224);
- протоколом допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного від 27 квітня 2025 року, під час якого ОСОБА_3 повністю підтримав свої пояснення, надані двадцяти днями раніше. Протокол допиту також підписаний обвинуваченим (а.с.225-226). 

Оцінка доказів судом
Суд не приймає до уваги невизнання своєї вини обвинуваченим у інкримінованому йому злочині, оскільки його позиція спростовується показаннями допитаних у судовому засіданні потерпілої та свідків, підстав критично оцінювати які у суду немає. Зокрема, свідки прямо вказали на обвинуваченого як на особу, яка по станції ОСОБА_8 сходила з електрички, знімаючи возика з сумкою. 
Показання потерпілої та свідків є логічними та узгоджуються між собою, підтверджуються іншими належними доказами у кримінальному провадженні, а тому визнаються судом правдивими. Причин обмовляти потерпілою обвинуваченого не було встановлено, а тому суд не має підстав не довіряти показанням, які потерпіла надала суду.
При оцінці показань допитаних у судовому засіданні свідків суд керується насамперед своїм внутрішнім переконанням, принципами якого є всебічність, повнота, об`єктивність і неупередженість дослідження доказів, а основними критеріями – належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємозв`язок. Оцінюючи показання вказаних свідків з точки зору їх достовірності, суд визнає їх такими, що відповідають дійсності, оскільки вони є логічними та узгоджуються між собою, підтверджуються іншими належними доказами у кримінальному провадженні, а тому визнаються судом правдивими. Причин обмовляти свідками обвинуваченого не було встановлено, а тому суд не має підстав не довіряти показанням, які свідки надали суду.
Суд також бере до уваги те, що обвинувачений на досудовому слідстві повністю визнавав свою вину, надавав повні показання з приводу крадіжки, підтверджував свою причетність до неї під час слідчого експерименту. В даному випадку показання обвинуваченого, надані ним на досудовому слідстві, визначаються судом як вид доказу, у якому обвинувачений повідомляв слідчому відомості про подію кримінального правопорушення, що сталася, про дії, які він вчинив, та про інші факти, що мають значення в процесі доказування та є одним із процесуальних джерел доказів. 
Суд також враховує, що надані на досудовому слідстві показання обвинуваченого слід розглядати як один із доказів поряд з іншими й без будь-яких переваг у відношенні до інших доказів. Визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального правопорушення може бути покладено в основу обвинувачення лише під час підтвердження його винності сукупністю наявних у кримінальній справі доказів. В даному випадку винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями свідків та сукупністю досліджених у судовому засіданні письмових доказів, які визнаються судом належними, допустимими, достатніми та достовірними.
При оцінці показань обвинуваченого, наданих ним на досудовому слідстві, суд враховує, що : процесуальні правила отримання показань на досудовому слідстві дотримані; умови, при яких відбувався допит обвинуваченого та проведення з ним слідчого експерименту, дозволяли сприймати докази, про які він повідомляв, як правдиві; суттєвих протиріч у його показаннях, наданих при допиті та проведенні слідчого експерименту не було; особливості процесуального становища й психологічний стан обвинуваченого в різні моменти досудового слідства не вплинули на зміст його показань; надані обвинуваченим показання на досудовому слідстві об`єктивно підтверджуються іншими доказами у кримінальному провадженні.
Суд також приймає до уваги, що обвинувачений, як він пояснює, залишившись з невідомою «кравчучкою» один на пероні, не прийняв мір до передачі цього майна уповноваженими особам для повернення власнику, а перевіз її у занедбане приміщення, де ліг спати на виявленій і сумці куртці. 
Нарешті, суд враховує, що посилання обвинуваченого на недозволені методи досудового слідства, про які він заявляв у судовому засіданні, які нібито були до нього застосовані, спростовані призначеною судом відповідною перевіркою (а.с.207-208, 215).
Невизнання своєї вини у інкримінованому обвинуваченому кримінальному правопорушенні суд вважає способом захисту та намаганням уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину. 
Судом також врахована позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року – «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Таким чином суд, зберігаючи відповідно до вимог частини шостої статті 22 Кримінального процесуального кодексу України об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, і його дії слід кваліфікувати за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України.

Відомості щодо особи обвинуваченого
Особа обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується фотокопією його паспорта (а.с.121).
Згідно з довідками про звільнення та судимість від 26 березня 2025 року та 3 квітня 2025 року, а також копією вироку від 1 жовтня 2020 року обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий (а.с.122, 125-129, 130-132). 
Згідно з довідкою та характеристикою від 1 квітня 2025 року Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_3 проживає у с. Северинівка разом з братом ОСОБА_16 , характеризується негативно, схильний до зловживання спиртними напоями та вчинення злочинів (а.с.135-136).
Згідно з довідками Жмеринської ЦРЛ від 31 березня 2025 року, ОСОБА_3 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.133-134).
Згідно з протоколом медичного огляду для встановлення стану сп`яніння від 29 березня 2025 року, ОСОБА_3 станом на 15-45 год перебував у стані алкогольного сп`яніння, 1,22% (а.с.124). 
Згідно з досудовою доповіддю від 22 липня 2025 року, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторно кримінального правопорушення дуже високий, ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства високий. Застосування соціально-виховних засобів здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції – неможливо (а.с.52-55).

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання
Обставинами, що у відповідності із статтею 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, які у відповідності із статтею 67 цього Кодексу, обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів, а також вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином; обставини, що обтяжують покарання та особу винного, який раніше неодноразово судимий, характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого; виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання з метою попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Отже, виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
Водночас суд враховує, що санкцією частини четвертої статті 185 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Суд вважає, що виходячи з принципу справедливості покарання, суд має застосувати більш суворий вид покарання за скоєний злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів. 
Приймаючи до уваги вказані вище обставини, що враховані судом при розгляді судового провадження, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі, як про це просить прокурор, є пропорційним та адекватним, тобто справедливим і спрямованим на досягнення легітимної мети та співмірними з нею. 
Тому суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів – у виді позбавлення волі, однак на мінімальний строк, передбачений санкцією частини четвертої статті 185 Кримінального кодексу України.
Суд упевнений, що саме таке покарання буде відповідати принципу індивідуалізації покарання, відповідно до якого суд, на основі оцінки ряду вказаних вище загальних і спеціальних критеріїв, зазначених у законі, визначає особі, яка вчинила злочин, справедливу міру покарання, спрямовану на досягнення цілей виправлення засудженого і приватної превенції.
При цьому суд також бере до уваги висновок органу пробації про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. 

Мотиви ухвалення інших процесуальних рішень 
Суд вважає, що з обвинуваченого у відповідності з вимогами статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути судові витрати за проведення судової експертизи, з речового доказу слід зняти арешт та залишити у володінні та користуванні потерпілої.
Запобіжний захід – тримання під вартою – до набрання вироком законної сили слід продовжити на 60 днів з метою забезпечення можливості оскарження вироку, апеляційного розгляду кримінального провадження та виконання вироку. 
Керуючись статтями 370, 371, 374, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд 

у х в а л и в : 

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України і обрати йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. 
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Речові докази – 
• металевий візок; 
• паперовий ящик білого та коричневого кольорів, на якому наявний напис «PREMIUM BANANAS»; 
• полімерну сумку синього та червоного кольорів;
• пластмасове відро білого кольору; 
• полімерний пакет зеленого кольору, в середині якого знаходились порізані яблука; 
• відро, в середині якого знаходились плоди, зовні схожі на плоди вишні у висушеному стані, вагою 900 г; 
• відро, в середині якого знаходились плоди, зовні схожі на плоди ожини, вагою 1210 г;
• відро, в середині якого знаходились плоди, зовні схожі на гриби у висушеному стані, загальною вагою 385 г;
• відро, в середині якого знаходились плоди, зовні схожі на плоди малини у висушеному стані, загальною вагою 590 г;
• полімерний пакет білого кольору, в середині якого знаходились плоди горіхів в очищеному та висушеному стані вагою 1120 г;
• полімерний пакет, в середині якого знаходились плоди, зовні схожі на плоди вишні із кісткою у висушеному стані, загальною вагою 1185 г;
• полімерний пакет білого кольору, в середині якого знаходились плоди, зовні схожі на плоди аґрусу у порізаному та висушеному стані, загальною вагою 2505 г;
• електронні ваги «Кантер» чорного кольору у справному стані;
• полімерний мішок білого кольору, в якому знаходились плоди, зовні схожі на плоди груші загальною вагою 2650 г;
• полімерний мішок білого кольору, в якому знаходились плоди, зовні схожі на плоди груші у висушеному стані, загальною вагою 3080 г;
• полімерний пакет, в середині якого знаходились плоди, зовні схожі на плоди яблук у порізаному та висушеному стані, загальною вагою 1685 г і шипшини у висушеному стані загальною вагою 2545 г;
• жіночу куртку коричневого кольору;
• дві пластикові пляшки із речовиною білого кольору, зовні схожою на молоко, -
які перебувають на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , залишити у її володінні та користуванні. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз судової товарознавчої експертизи № 784/25-21 від 9 квітня 2025 року в сумі 3392 (три тисячі триста дев`яносто дві) грн 64 коп. 
Ухвалу слідчого судді від 14 квітня 2025 року про накладення арешту на речові докази скасувати.
Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 тримання під вартою, продовживши цей термін на 60 днів : з 30 квітня 2026 року по 28 червня 2026 року включно. 
У відповідності з частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України в строк відбування покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 1 травня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії вироку. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення направити потерпілій ОСОБА_7 , яка не були присутньою у судовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_17