Номер справи 171/1059/26
Номер провадження 2-о/171/126/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.26 року      м. Апостолове 
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шкарлат Я.Ю.,
при секретарі судового засідання Бахтіяровій Н.В.,
за участю представника заявника Глущенко Д.Л.,
свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду у м. Апостолове цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Глущенко Діна Леонідівна, заінтересована особа: Апостолівська міська рада про встановлення факту родинних відносин, –
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Глущенко Діна Леонідівна звернулась до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заява обґрунтована наступним. Заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника – ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме 1/5 частка квартири АДРЕСА_1 .
Заявник є спадкоємцем першої черги за законом. Однак при зверненні до нотаріуса з`ясувалось, що документально підтвердити родинний зв`язок неможливо через розбіжність у прізвищах. У свідоцтві про смерть матері вказано прізвище « ОСОБА_5 », тоді як Заявник після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Постановою нотаріуса від 10.03.2026 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через зазначені розбіжності.
Враховуючи викладене заявник вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, для підтвердження факту родинним відносин, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 . Встановлення даного факту потрібна для підтвердження права заявника на спадкування майна після смерті ОСОБА_4 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2026 вказана справа передана на розгляд судді Шкарлат Я.Ю.
Ухвалою судді від 12.05.2026 провадження у справі відкрито в порядку окремого позовного провадження.
Представник заявника в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги просили про їх задоволення, зауваживши на тому, що встановити факт спорідненості в позасудовому порядку є неможливим. Просила допитати свідків в судовому засіданні.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.
За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність заінтересованої особи, на підставі наявних у суду матеріалів.
В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сусідами заявника та ОСОБА_4 . Свідки підтвердили той факт, що померла ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю заявника, які все життя проживали разом, коли мати хворіла, донька здійснювала за нею догляд.
Вислухавши пояснення представника заявника, покази свідків, встановивши обставини справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.
Порядок розгляду справ окремого провадження, яким є вид непозовного цивільного судочинства, за процедурою якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, внормований Розділом ІУ ЦПК України.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Главою 6 Розділу ІУ ЦПК України врегульований розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
За змістом частини 2 ст. 315 ЦПК України встановлення у судовому порядку фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб можливо, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.
Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду.
Судом встановлено, та підтверджується сукупністю доказів, факт того, що ОСОБА_4 є матір`ю заявниці, а саме:
-Беззаперечним доказом ідентичності особи та переходу прізвища є трудова книжка заявника. Перша частина записів про трудовий стаж (до моменту реєстрації шлюбу) внесена на прізвище ОСОБА_7 , а наступна частина записів на прізвище ОСОБА_3 . Це документально пов`язує обидва прізвища з однією особою.
-витяг з державно реєстру актів цивільного стану прямо вказує, що при реєстрації шлюбу Заявник змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
-згідно з довідкою виконкому №1018 від 06.03.2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали разом як мати та донька.
-свідоцтво про право власності від 1993 року підтверджує спільне володіння житлом саме заявником та матір`ю.
Для реалізації права на спадкування після смерті ОСОБА_4 у заявника виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин між нею та померлою матір`ю.
Завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.
Об`єктивний, повний та всебічний розгляд цивільної справи в значній мірі залежить від ефективного та всебічного дослідження судом доказів, які надаються сторонами конфлікту та аргументують їхню позицію по справі і тим самим надають судді можливість вивчити обставини, які спричинили конфлікт.
Положеннями статті 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Для справедливого судового розгляду в контексті належного доказування непересічне значення має, з погляду Європейського суду з прав людини, наявність у судовому рішенні достатніх підстав та аргументів, на основі яких воно було ухвалене. Підтвердження цього відображено у цілій низці судових прецедентів Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні в справі «Руіс Торіа проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року Європейський суд наголосив, що «у відповідності зі встановленим прецедентним правом, яке відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином вказані підстави, за якими вони були ухвалені. Пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини зобов`язує судові інстанції вказувати мотивацію ухвалених ними рішень» [1, с. 13-14].
Враховуючи вищезазначене, а також те, що заява про встановлення факту родинних відносин породжує юридичні наслідки для заявника щодо оформлення спадкових прав, а встановити означений факт іншим шляхом неможливо, суд вважає, що заява останньої підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 76-80, 263, 265, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Заяву ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Глущенко Діна Леонідівна, заінтересована особа: Апостолівська міська рада про встановлення факту родинних відносин – задовольнити.
Встановити факт, родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є матір`ю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.07.2026 року.

Суддя        Я.Ю.Шкарлат