Справа № 641/629/26 Провадження № 1-кп/641/421/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Слобідського районного суду міста Харкова кримінальне провадження, внесене 05.01.2026 до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12026221150000014 за обвинуваченням  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області Харківського району с. Руські Тишки, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,
ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним у кримінальному провадженні № 12026221150000014 від 05.01.2026, та правова кваліфікація дій обвинуваченого
ОСОБА_4 , 02.01.2026, у період часу з 16 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, перебував поблизу магазину мережі продуктових супермаркетів ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 130. У вказаний період часу ОСОБА_4 зустрів раніше незнайомого йому чоловіка ОСОБА_5 , з яким почав спільно розпивати спиртні напої. Під час подальшого перебування разом ОСОБА_5 унаслідок перебування у стані алкогольного сп`яніння почав втрачати рівновагу, хитатися та падати. У цей момент з належної йому барсетки (сумки через плече), яку він мав при собі, випала на землю банківська платіжна картка AT «Universal Bank» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_5 . Побачивши вказану банківську платіжну картку, у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на таємне незаконне заволодіння офіційним документом з метою його подальшого незаконного використання у власних інтересах. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись у тому, що його дії є непомітними для потерпілого та сторонніх осіб, ОСОБА_4 таємно підняв з землі вказану банківську платіжну картку та оглянув її, у ході чого встановив наявність безконтактної технології проведення платежів, а також візуально виявив нанесений на картку цифровий код «1109», який він сприйняв як можливий PIN-код до зазначеної банківської платіжної картки. Усвідомлюючи можливість подальшого використання зазначеної банківської платіжної картки для здійснення розрахунків, ОСОБА_4 таємно та незаконно заволодів банківською платіжною карткою AT «Universal Bank» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , без відома та згоди її законного власника.
Зазначена банківська платіжна картка відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 статті 1, пункту 15.2 статті 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», частини четвертої статті 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», а також примітки до статті 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, що посвідчує певні події та факти, які спричинили та здатні спричинити наслідки правового характеру, може бути використана як документ-доказ у правозастосовчій діяльності, складається та видається уповноваженими (компетентними) суб`єктами з дотриманням визначених законом вимог та містить передбачені законом реквізити.
Після цього ОСОБА_4 став зберігати зазначену банківську платіжну картку при собі, визначивши її безпосереднім предметом свого злочинного посягання, з метою подальшого незаконного використання в особистих цілях.
У подальшому ОСОБА_4 , маючи при собі викрадений офіційний документ, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, після чого розпорядився ним на власний розсуд, а саме вчинив ряд банківських операцій із використанням вказаної банківської платіжної картки.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як викрадення офіційного документа, вчиненому із корисливих мотивів, тобто вчинення кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 , 02.01.2026, у період часу з 16 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебував поблизу магазину мережі продуктових супермаркетів ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 130. У вказаний період часу ОСОБА_4 зустрів раніше незнайомого йому чоловіка ОСОБА_5 , з яким почав спільно розпивати спиртні напої. Під час подальшого перебування разом ОСОБА_5 унаслідок
перебування у стані алкогольного сп`яніння почав втрачати рівновагу, хитатися та падати. У цей момент з належної йому барсетки (сумки через плече), яку він мав при собі, випала на землю банківська платіжна картка AT «Universal Bank» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_5 .
Побачивши вказану банківську платіжну картку, у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на таємне незаконне заволодіння офіційним документом з метою його подальшого незаконного використання у власних інтересах. Реалізуючи свій раптовий, злочинний, єдиний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, продовженого до теперішнього часу, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись у тому, що його дії є непомітними для потерпілого та сторонніх осіб, ОСОБА_4 таємно підняв з землі вказану банківську платіжну картку та оглянув її, у ході чого встановив наявність безконтактної технології проведення платежів, а також візуально виявив нанесений на картку цифровий код «1109», який він сприйняв як можливий PIN-код до зазначеної банківської платіжної картки. Усвідомлюючи можливість подальшого використання зазначеної банківської платіжної картки для здійснення розрахунків, ОСОБА_4 таємно та незаконно заволодів банківською платіжною карткою AT «Universal Bank» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , без відома та згоди її законного власника.
Після цього ОСОБА_4 став зберігати зазначену банківську платіжну картку при собі, та у подальшому, маючи при собі викрадений офіційний документ, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, після чого розпорядився ним на власний розсуд, а саме вчинив ряд банківських операцій із використанням вказаної банківської платіжної картки.
Так, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, скористався тим, що викрадена ним банківська платіжна картка AT «Universal Bank» № НОМЕР_1 , має функцію безконтактної оплати, яка дозволяє здійснювати розрахунки без підтвердження PIN-коду, а також тим, що на зазначеній картці був нанесений цифровий код «1109», який він сприйняв як можливий PIN-код. Використовуючи зазначену банківську платіжну картку без відома та згоди її законного власника, ОСОБА_4 таємно викрав грошові кошти, що знаходилися на банківському рахунку потерпілого, шляхом здійснення безготівкових банківських операцій, а саме: 02.01.2026 о 18 год. 44 хв. 55 сек. — здійснив безготівкову оплату товарів у магазині «АТБ», розташованому за адресою: м. Харків, проспект Байрона, буд. 179, на суму 473,30 грн; 02.01.2026 о 18 год. 45 хв. 30 сек. — здійснив безготівкову оплату товарів у магазині «АТБ», розташованому за адресою: м. Харків, проспект Байрона, буд. 179, на суму 159,95 грн; 03.01.2026 о 07 год. 02 хв. 19 сек. — здійснив безготівкову оплату товарів у магазині «АТБ», розташованому за адресою: м. Харків, провулок Розторгуївський 2, на суму 86,80 грн; 03.01.2026 о 09 год. 11 хв. 55 сек. — здійснив безготівкову оплату товарів у торговельному закладі «VzuttiadliavseiYirodini» (МСС 5651), розташованому за адресою: м. Харків, проїзд Стадіонний, 11, на суму 1 295,00 грн; 03.01.2026 о 09 год. 21 хв. 04 сек. —здійснив безготівкову оплату товарів у магазині «АТБ», розташованому за адресою: м. Харків, проспект Байрона, буд. 179, на суму 25,60 грн; 03.01.2026 о 09 год. 21 хв. 15 сек. — здійснив зняття готівкових коштів шляхом операції видачі готівки (cash-out) на касі у магазині «АТБ», розташованому за адресою: м. Харків, проспект Байрона, буд. 179, на суму 2 018,00 грн. 03.01.2026 о 09 год. 29 хв. 24 сек. — здійснив безготівкову оплату товарів у магазині «THRASH!», розташованому за адресою: м. Харків, проспект Байрона 171, на суму 19,39 грн; 03.01.2026 о 09 год. 29 хв. 25 сек. — здійснив зняття готівкових коштів шляхом операції видачі готівки (cash-out) на касі у магазині «THRASH!», розташованому за адресою: м. Харків, проспект Байрона, буд. 171, на суму 1 009,00 грн; 03.01.2026 о 09 год. 58 хв. 50 сек. — здійснив безготівкову оплату товарів у торговельному закладі «VzuttiadliavseiYirodini» (МСС 5651), розташованому за адресою: м. Харків, проїзд Стадіонний, 11, на суму 2 250,00 грн; 03.01.2026 о 10 год. 10 хв. 47 сек. — здійснив безготівкову оплату товарів у магазині «Посад», розташованому за адресою: м. Харків, Жасміновий бульвар 14, на суму 1241,90 грн; 03.01.2026 о 18 год. 19 хв. 43 сек. — здійснив безготівкову оплату товарів у магазині Сільпо», розташованому за адресою: м. Харків, проспект Академіка Павлова 44-Б, на суму 32,29 грн; 03.01.2026 о 18 год. 19 хв. 44 сек. — здійснив зняття готівкових коштів шляхом операції видачі готівки (cash-out) на касі у магазині «Сільпо», розташованому за адресою: м. Харків, проспект Академіка Павлова 44-Б, на суму 4 036,00 грн..
Так, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 12 647,23 грн..
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Позиція сторони обвинувачення
Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений та затверджений 26.01.2026.
Під час судового розгляду прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення, зазначивши, що докази на підтвердження винуватості останнього отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно достатті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
У судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та за ч. 1 ст. 357 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років за ч. 4 ст. 185 КК України, та за ч. 1 ст. 357 КК України - до 1 року обмеження волі, за статтею 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання 5 років позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України, встановивши іспитовий строк 3 роки.

ІІІ. Позиція обвинуваченого
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав повністю та беззаперечно вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Під час допиту надав пояснення, які узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними та відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі, вказавши, що за першої фінансової можливості відшкодує завдані збитки. 
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні критично оцінив свої дії, наголосив на тому, що шкодує про свій вчинок, не розумів наслідків того, що користування чужою карткою буде кваліфікуватися як крадіжка. 

ІV. Позиція потерпілої сторони
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити судові засідання без його участі та більше в судові засідання не викликати. До суду надійшов цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілого матеріальної шкоди в розмірі 12647, 23 грн та моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

V. Оцінка суду
Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК Україниє: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчинених правопорушень, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши наслідки визнання фактичних обставин, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого та відомостей щодо речових доказів та судових витрат.
В ході допиту обвинуваченого суд установив, що ОСОБА_4 розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.
Ураховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , у співвідношенні їх з фактичними обставинами справи, з огляду на те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за частиною четвертою ст. 185 КК України та частиною першою ст. 357 КК України.
Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України доведена в повному обсязі.

VІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України щире каяття, яке виражається у визнанні винуватості у повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України відсутні.

VІІ. Мотиви призначення покарання за обвинуваченням, що визнано судом доведеним
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальне правопорушення.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги:
характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; за ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином;
конкретні обставини кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому;
дані про особу, зокрема: неодружений, дітей не має, на час розгляду кримінального провадження офіційно не працює, допомагає військовим із ремонтами автомобілів, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, в дитинстві мав групу інвалідності з підстав наявності діагнозів "легка розумова відсталість", але наразі група інвалідності не оформлена;
дані досудової доповіді, відповідно до якої результати дослідження інформації, що характеризує особу за місцем її проживання, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, результатів оцінки ризику вчинення повторного правопорушення, а також її ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення без ізоляції від суспільства; водночас рівень ризику вчинення повторного правопорушення оцінюється як високий.
Враховуючи фактичні обставини вчиненого, особу винного, його майновий стан, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, суд уважає за можливе призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік (оскільки застосування покарання у виді штрафу вочевидь не буде ефективним та реально виконаним) за ч. 1 ст. 357 КК України, а також за ч. 4 ст. 185 КК України в межах мінімальної санкції цієї статті у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд уважає остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Таке покарання узгоджується також із позицією сторони обвинувачення та на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.
Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
За змістом ст.75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.
З урахуванням особи винного, який в силу статті 89 КК України раніше не судимий, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, розкаявся, а також з огляду на досудову доповідь органу пробації та позицію прокурора, суд дійшов переконання про можливість звільнення ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки в такому разі матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

VIІІ. Цивільний позов
Під час підготовчого судового засідання до суду надійшов цивільний позов, в обгрунтування якого ОСОБА_5 зазначив, що розмір завданої йому матеріальної шкоди внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 становить 12647,23 грн, яка до цього часу не відшкодована. Посилаючись на приписи статтей 22, 1166, 1167 ЦК України, с. 128 КПК України просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 12647, 23 грн, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 1000 грн, що, на його думку, є мінімальною та співмірною компенсацією перенесених ним душевних страждань.
Положеннями ст. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
За змістом частини першої та п`ятої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної особи потерпілому відшкодовується особою, яка завдала шкоду.
Діями обвинуваченого ОСОБА_4 завдано ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 12647,23 грн. Заявлений розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності та пропорційності.
Оскільки в ході судового розгляду доведена вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, останній позовні вимоги визнав в повному обсязі в сумі, яка заявлена позивачем як щодо майнової, так і моральної шкоди, суд вважає, що цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає повному задоволенню.

ІХ. Інші питання
Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не обирався.
Ухвалою слідчого судді Слобідського районного суду міста Харкова від 08 січня 2026 рок , накладено арешт на тимчасово вилучене майно: банківську платіжну картку № НОМЕР_1 банківської установи «Monobank» (емітент - АТ «Universal Bank»), оформлену на ім`я ОСОБА_6 , яку було виявлено та вилучено у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події 05.01.2026 року за адресою: м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, поблизу будинку 92-А, який підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили.
На підставі вищенаведеного, згідно з ст.50,51,70,75,76, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 357 КК України, керуючись ч. 1 ст.127, ч. 3 ст.349, ст.368-371,373-374,376,392-395, ч. 15 ст.615 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 357 КК України 1 (один) рік обмеження волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Слобідського районного суду міста Харкова від 08 січня 2026 року, на тимчасово вилучене майно: банківську платіжну картку № НОМЕР_1 банківської установи «Monobank» (емітент - АТ «Universal Bank»), оформлену на ім`я ОСОБА_6 , яку було виявлено та вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події 05.01.2026 року за адресою: м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, поблизу будинку 92-А.
Речові докази:
банківську платіжну картку № НОМЕР_1 банківської установи «Monobank» (емітент - АТ «Universal Bank»), оформлену на ім`я ОСОБА_6 , яку в ході слідчої дії було поміщено до паперового конверта, опечатано, нанесено пояснювальний напис та засвідчено підписами всіх учасників справи, та вилучена під час огляду місця події, проведеного 05.01.2026, та зберігається в матеріалах кримінального провадження, яке залишилося у прокурора, після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю;
диск з відеозаписами з магазину "АТБ", розташованого за адресою: м. Харків, проспект Байрона, буд. 179 за 03.01.2026 зберігати в матеріалах кримінального провадження;
диск з відеозаписами, отриманими шляхом відеофіксації відтворення відео з монітора камер відеоспостереження з магазину "АТБ", розташованого за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, буд. 2 за 03.01.2026 зберігати в матеріалах кримінального провадження;
диск з відеозаписами з магазину"СІЛЬПО", розташованого за адресою: м. Харків, проспект Академіка Павлова, буд. 44-Б за 03.01.2026 зберігати в матеріалах кримінального провадження;
диск з відеозаписами з магазину "АТБ", розташованого за адресою: м. Харків, провулок Розторгуївський, буд. 2 за 03.01.2026 зберігати в матеріалах кримінального провадження;
диск з відеозаписами, отриманими шляхом відеофіксації відтворення відео з монітора камер відеоспостереження з магазину "THRASH", розташованого за адресою: м. Харків, проспект Байрона, буд. 171 за 03.01.2026 зберігати в матеріалах кримінального провадження;
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 на відшкодування майнової шкоди суму у розмірі 12647 (дванадцять тисяч шістсот сорок сім) грн 23 (двадцять три) коп та на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Слобідський районний суд міста Харкова.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим у порядку, визначеному ст. 376 КПК України.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Повний текст вироку оголошено 04.06.2026 о 17 год 30 хв.

Суддя          ОСОБА_7