ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/11483/25 пров. № А/857/19081/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Мандзія О.П., Онишкевича Т.В.,
за участю секретаря судового засідання: Березюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львів апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року, головуючий суддя – Смокович В.І., ухвалене о 14:39 год. у м. Луцьк, повний текст якого складено 23.02.2026 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АЛТЕКС» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ТзОВ «КОМПАНІЯ АЛТЕКС» звернулося в суд з позовом до ГУ ДПС у Волинській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 02.07.2025 року №0205040701, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства на загальну суму 3 388 454,00 грн, у тому числі на суму основного платежу в розмірі 2 710 836,00 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 677 709,00 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що в рішенні ГУ ДПС у Волинській області від 02.07.2025 року №0205040701 зазначено про порушення ТОВ «Компанія Алтекс» по взаємовідносинах з ТзОВ «Динеро-Капітал» в частині надання фінансового кредиту згідно договору № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року, однак позивач не погоджується із таким твердженням виходячи з наступного.
Згідно з пунктами 1.1-1.3 договору № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року компанія передає позичальнику у власність на умовах платності, строковості, повернення грошові кошти в сумі 35 000 000 грн. Відсотки по фінансовому кредиту складають 30,00 % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника. Метою використання кредиту є поповнення обігових коштів та кінцевий строк повернення суми кредиту - 27.07.2024 року.
Порядок погашення кредиту визначається в такий спосіб, що вся сума кредиту в розмірі 35 000 000 грн повертається позичальником компанії в термін 27.07.2024 року та сплата відсотків за користуванням кредитом здійснюється у термін, зручний для позичальника, сплаченим авансом, але не пізніше моменту повернення суми кредиту.
Між сторонами 01.10.2023 року укладено додаткову угоду від 01.10.2023 року до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року, якою внесено зміни до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року та пунктом 1 викладено пункт 1.2 у наступній редакції: «1.2. відсотки по фінансовому кредиту складають 35.00 % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника».
Товариством з ТзОВ «Динеро-Капітал» було укладено додаткову угоду до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року, відповідно до пункту 1 договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року, сторонами внесено зміни до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року шляхом його викладення в наступній редакції, а саме: «Кредитодавець передає позичальнику у власність на умовах платності строковості, повернення грошові коштів сумі 35 000 000 грн. та відповідно до п.1.2 загальну суму виданих кредигодавцем грошових коштів за строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника нараховуються проценти у розмірі 35,00 % на рік з метою використання кредиту - поповнення обігових коштів».
26.07.2024 року між сторонами ТзОВ «Компанія Алтекс» та ТзОВ «Динеро-Капітал» укладено додаткову угоду від 26.07.2024 року до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року, якою внесено зміни до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року та пункт 3.4 договору викладено у наступні й редакції: «Кінцевий строк повернення суми кредиту - 26.07.2025 року та вся сума кредиту в розмірі 35 000 000 грн. повертається позичальником компанії 6 термін 26.07.2025 року».
На думку ГУ ДПС у Волинській області, позивач повинен був включати до собівартості придбаних інвестиційних сертифікатів, нараховані відсотки по фінансовому кредиту (отриманий від ТзОВ «Динеро-Капітал») наступним бухгалтерським проведенням: Д-т 352 - К-т 684 та у разі реалізації (вибуття) інвестиційних сертифікатів, підприємство змінює підходи до обліку фінансових витрат – воно визнає їх витратами періоду, за який їх нараховано.
На переконання сторони позивача, сертифікати не відповідають визначенню «кваліфікаційного активу», і фінансові витрати на їх придбання не підлягають капіталізації, а визнаються фінансовими витратами поточного періоду.
Щодо завищеної відсоткової ставки кредитного договору зазначає, що ТзОВ «Динеро-Капітал» надало в кредит кошти в розмірі 35 000 000,00 грн без будь-яких гарантій, а тому відсоткова ставка була вищою.
Окрім того, відповідач далі вказує, що в подальшому отримані кредитні кошти ТОВ «Компанія Алтекс» використало не на придбання виробничих ресурсів, а на придбання цінних паперів.
Вказане твердження, на думку сторони позивача, є помилковим, оскільки навіть враховуючи дані, зазначені в акті перевірки, кредитні кошти були спрямовані на оплату придбання цінних паперів згідно з договором №23-БВ-37Д-1 від 02.08.2023, всі інші 20 платежів були спрямовані на здійснення виробничо-господарської діяльності (здебільшого на придбання металопрокату).
В оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні встановлено придбання послуг абонентського юридичного обслуговування господарської діяльності ТзОВ «Компанія Алтекс» під ФОП ОСОБА_1 на суму 1 065 600,00 грн та під час перевірки контролюючи органом не підтверджено віднесення позивачем витрати по таким взаємовідносинам.
Вказує, що між ТОВ «Компанія Алтекс» від ФОП ОСОБА_1 укладено договір про юридичне обслуговування господарської діяльності юридичної особи №0110 від 01.10.2022 року, на виконання умов якого виписані та оплачені акти надання послуг.
Для підтвердження виконання умов договору про юридичне обслуговування господарської діяльності юридичної особи № 0110 віл 01.10.2022 року надано щомісячні кінцеві звіти виконавця ФОП ОСОБА_1 до актів наданих послуг, в яких виконавцем розкривається детальний перелік робіт, калькуляція витраченого часу та конкретизація і вартість таких послуг, а також усі первинні документи, зазначені у звітах.
Щодо придбання послуг поточного ремонту покрівель будівель від ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 1 266 010,05 грн зауважувало, що між позивачем та зазначеним контрагентом укладено договір підряду № 50/07-136 АЛТ від 01.09.2023 року та відповідно до кошторису загальна вартість роботи і матеріалів становить 675 000,00 грн.
До вищенаведеного договору сторонами підписано акт здачі-прийому виконаних робіт за поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі частини виробничого корпусу загальна площа якого становить 69 682,2 м.кв., частина якої була в яка на даний момент знаходиться на зберіганні, а конкретно у вересні і жовтні 2023 року на зберіганні було 12 000 м.кв., а інша частина знаходилась в суборенді.
В акті перевірки зазначено, що у користуванні ТзОВ «Компанія Алтекс» у вересні і жовтні 2023 року перебувала лише частина виробничих площ виробничого корпусу №3 площею 1600 кв.м., а тому твердження податкового органу, що на момент проведення ремонту у підприємства було завищено площу виконаних робіт не відповідає дійсності.
Також перевіркою задекларованих ТзОВ «Компанія Алтекс» та встановлених у ході проведення перевірки показників рядка 03 Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до ПК України, відповідачем встановлено заниження різниць, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190 грн, в тому числі за 2022 рік в сум 310 027 грн, за 2023 рік в сумі 132 163 грн.
Перевіркою встановлено, що ТзОВ «Компанія Алтекс» з 01.01.2018 року по 30.09.2024 року здійснювало зовнішньоекономічні операції з нерезидентами, які підпадають під визначення підпунктів 39.2.1.1 та 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України.
Товариством до перевірки надано наступні документи (сертифікати) отримані від нерезидентів: по нерезиденту «SA HIDROINPEX» (Молдова) надано сертифікат про Резидентство № 840005 від 26.06.2023 року (форма I DTA17) на 2022 рік; по нерезиденту SRL «ZICOM-ТЕН» (Молдова) надано сертифікат про резидентство № S50002 від 16.08.2022 (форма I-DTA17) на 2022 податковий рік та по нерезиденту «Fulga Grup» S.R.L (Молдова) надано сертифікат про резидентство № 106067 від 30.06.2023 року (форма 1-DTA17) на 2023 податковий рік.
На думку контролюючого органу, надані до перевірки сертифікати не містять Інформації, яка б дозволила товариству не здійснювати коригування фінансового результату.
На переконання сторони позивача, господарські операції з нерезидентами (Республіка Молдова) є не контрольованими та сума таких доходів підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього ПК України, але без подання звіту, а тому вимоги підпункту 140.5.5-1 пункту 140.5 статті 140 ПК України до товариства не застосовуються.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 02 липня 2025 року №0205040701.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у ході проведення перевірки встановлено, що у 2023 рокі товариством отримано 34 747 090,00 грн відповідно до умов договору фінансового кредиту №ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року, та нараховано відсотків у розмірі 3 840 608,50 грн.
У 2024 році позивачем отримано 3 555 659,00 грн відповідно до умов вищевказаного договору, та нараховано відсотків у розмірі 8 445 795,94 грн. Водночас перевіркою встановлено факт повернення суми основного боргу у розмірі 4 504 000,00 грн та відсотків у розмірі 3 860 311,07 грн.
Контролюючий орган переконаний, що відсоткова ставка по отриманому кредиту від ТзОВ «Динеро-Капітал» є штучно завищена, з можливістю формування витрат та виведення обігових коштів.
На переконання відповідача, ТзОВ «Компанія Алтекс» повинно було включати до складу собівартості придбаних інвестиційних сертифікатів, нараховані відсотки по фінансовому кредиту (отриманий від ТзОВ «Динеро Капітал») наступним бухгалтерським проведенням: Д-т 352 – К-т 684. У разі реалізації (вибуття) інвестиційних сертифікатів, підприємство змінює підходи до обліку фінансових витрат – воно визнає їх витратами періоду, за який їх нараховано.
Щодо завищення витрат по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_1 зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено придбання послуг абонентського юридичного обслуговування господарської діяльності юридичної особи від ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 1 065 600,00 грн.
На підставі інформації, зібраної в ході проведення перевірки, зокрема, відсутності деталізації послуг, які було надано ФОП ОСОБА_1 , ненадання відповіді на запит, а також інформації, наявної в інформаційних базах ДПС, встановлено, що господарські операції між контрагентом та позивачем, не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської та економічної діяльності. Вказані недоліки, не дають змогу в повному обсязі ідентифікувати господарську операцію та можуть свідчити про нереальність здійснення відповідних операцій із придбання послуг від ФОП ОСОБА_1 .
Таким чином, ТзОВ «Компанія Алтекс» завищено адміністративні витрати на загальну суму 1 065 600 грн, в т.ч. за 2022 рік на суму 133 200 грн, за 2023 рік на суму 532 800 грн, за 9 міс. 2024 року на суму 399 600 грн.
Зауважує, що подані товариством документи мають формальний характер, не містять доказів фактичного виконання юридичних послуг і не підтверджують їх економічної доцільності для діяльності товариства. Відповідно, витрати, сформовані за такими документами, не можуть бути визнані витратами господарської діяльності у розумінні статті 138 ПК України.
Щодо завищення витрат по взаємовідносинах ФОП ОСОБА_2 , то в ході проведення перевірки встановлено придбання послуг поточного ремонту покрівлі будівель від ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 1 266 010,05 грн.
У вересні-жовтні 2023 року, періоді надання послуг поточного ремонту покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3 у власності ТзОВ «Компанія Алтекс» перебувала лише частина виробничих площ виробничого корпусу №3 загальною площею 1600 кв.м., а тому ФОП ОСОБА_2 не міг надавати послуги поточного ремонту існуючої покрівлі будівлі виробничого корпусу №3 загальною площею 5608 м.кв., з них, 4250 м.кв. відповідно до Договіру підряду №50/07-136 від 01.09.2023 року та 1358 м.кв. відповідно до Договору підряду №50/09-97 АЛТ від 02.10, оскільки, у власності (строковому використанні) у позивача не було в такій кількості.
Також, встановлено певну невідповідність даних в усіх актах здачі-прийому виконаних робіт в найменуванні акта та за які роботи він був підписаний. Разом із тим, у трьох із чотирьох укладених Договорів підряду, роботи виконувалися із матеріалів підрядника. Таким чином, ФОП ОСОБА_2 не надано документів, які підтверджують придбання інших матеріалів, необхідних для виконання робіт.
Вказані недоліки, не дають змогу в повному обсязі ідентифікувати господарську операцію та осіб, які брали в ній участь, та можуть свідчити про нереальність здійснення відповідних операцій із придбання послуг.
Щодо заниження показників рядка 03 Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до ПК України, а саме заниження різниць, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190 грн, в тому числі за 2022 рік в сум 310 027 грн, за 2023 рік в сумі 132 163 грн вказує, що надані до перевірки сертифікати не містять інформації, яка б дозволила ТОВ «Компанія Алтекс» не здійснювати коригування фінансового результату до оподаткування в сторону збільшення на підставі підпункту 140.5.51 пункту 140.5 статті 140 ПК України.
Також, ні до перевірки, ні до розгляду заперечення, ні до суду позивачем не надано документацію з обґрунтування цін відповідності принципу «витягнутої руки».
В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, ТзОВ «Компанія Алтекс» зареєстрована 31.03.2008 року, номер запису – 11741020000006680. Також в товариства наявні такі види економічної діяльності за КВЕД, як: 25.50 Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія; 25.93 Виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.31 Демонтаж (розбирання) машин і устатковання; 38.32 Відновлення відсортованих відходів; 39.00 Інша діяльність щодо поводження з відходами; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.
ГУ ДПС у Волинській області відповідно до пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77 ПК України, плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік та на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 29.01.2025 року №298-п проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Компанія Алтекс» за період діяльності з 01.01.2018 року по 30.09.2024 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та за період діяльності з 01.01.2011 року по 30.09.2024 року з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, із врахуванням вимог пункту 102.1, пункту 102.3 статті 102 ПК України.
За наслідками проведення вищезазначеної перевірки ГУ ДПС у Волинській області було складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Компанія Алтекс» 23.05.2025 року №14474/07-01/35823953 (далі – акт перевірки) яким встановлено наступні порушення:
1. статті 1, пункту 2 статті 3, пункту 1, пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996; підпункту 1.1 пункту 1, підпункту 1.2 пункту 1, пунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248, пункту 3, пункту 6 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013 про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.231, пункту 14.1 статті 14, статті 22, статті 23, підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1 статті 39, пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 пункту 135.1 статті 135, підпункту 139.1.1, підпункту 139.2.1 пункту 139.1 статті 139, підпункту 140.5.51. пункту 140.5 статті 140 ПК України від 02.12.2010 року №2755-ІV, в редакції чинній на момент здійснення правопорушення, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 7 440 461 грн, в тому числі за 2022 рік в сумі 453 658 грн, за 2023 рік в сумі 4 783 742 грн, за 9 міс. 2024 року в сумі 2 203 060 грн;
2. статті 12 Конвенції між Урядом України і Урядом Латвійської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно, пункт 3.2. статті 3, пункт 103.1, пункт 103.4 статті 103, підпункт 141.4.1., підпункт 141.4.2 пункт 141.4 статті 141 ПК України, в результаті чого призвело до заниження податкового зобов`язання щодо утриманого податку з доходів нерезидента із джерелом походження з України всього у сумі 18477 грн, у тому числі за 2 квартал 2024 року в сумі 7204 грн, за 3 квартал 2024 року в сумі 11273 грн, по операціях з компанією SIА"DEAC" (Cuibes iela 17, Riga, LV-1063, Latvija, NIP:40003455216);
3. підпункт б пункту 176.2 статті 176 ПК України та пункт 4 розділу IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за №111/26556 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 15.12.2020 року №773). В результаті чого внесено недостовірні відомості в податкові розрахунки за період з 3 кварталу 2022 року по 3 квартал 2024 року;
4. підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 та підпункт «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України під час виплати оподатковуваних доходів платникам податку, ТзОВ «Компанія Алтекс» не перерахувало до бюджету у встановлені ПК України терміни (не своєчасно перерахувало) податок на доходи фізичних осіб в сумі 179 123,59 грн у тому числі: за лютий 2023 року в сумі 127 243,55 грн у термін до 30.03.2023, за березень 2023 року в сумі 51 880,04 грн у термін до 01.05.2023 року;
5. підпункт 1.4. підпункт 1.6 пункту 16.1 підрозділу 10 розділу XX, підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 та підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України при нарахуванні протягом періоду, що підлягає перевірці оподатковуваних доходів плавникам податку, ТОВ «Компанія Алтекс» не перераховувало до бюджету у встановлені ПК України терміни військовий збір на загальну суму 11 980,56 грн за лютий 2023 року у термін до 30.03.2023 року;
6. пункт 1 частини другої статті 6 пункт 1 частини першої статті 7, частини п`ятої статті 8 Закону України від 08.07.2010 року №2464-V1 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого донараховано єдиний внесок на суму 1 165,90 грн листопад 2023 року;
7. пункту 103.9 статті 103, пункту 46.1. статті 46, пункту 49.2, підпункту 49.18.2, підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49, пункту 137.4. статті 137 ПК України ТзОВ «Компанія Алтекс» не подано у встановлені терміни до податкового органу звіти про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів (додаток ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за періоди: за 2 квартал 2024 року, за 3 квартал 2024 року по компанії - нерезиденту SIА"DEAC".
Не погодившись із порушеннями, встановленими актом перевірки товариством до ГУ ДПС у Волинській області подано заперечення, яке зареєстровано відповідачем 16.06.2025 №21956/6.
За результатами розгляду вказаного заперечення контролюючим органом винесено рішення, оформленого листом від 30.06.2025 року №2047/12/03-20-07-01-12 «Про результати розгляду заперечення, яким вирішено: щодо заниження доходів по взаємовідносинах з ТОВ «ВО «Ковельсільмаш» на загальну суму 19 053 241,71 грн – задоволено повністю; щодо завищення собівартості готової продукції на загальну суму 7 193 560 грн та адміністративних витрат на загальну суму 28 888,00 грн по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_3 – задоволено повністю; решта вимог, викладених у вищезазначеному запереченні – задоволенню не підлягають у зв`язку із ненаданням платником достатніх доводів та аргументів, які спростовували висновки викладені в акті перевірки.
У зв`язку з встановленими під час перевірки порушеннями, на підставі акта перевірки, контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 02.07.2025 року №0205040701, яким за порушення статті 1, пункту 2 статті 3, пункту 1, пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996; підпункту 1.1 пункту 1, підпункту 1.2 пункту 1, пунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248, пункту 3, пункту 6 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013 року про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.231, пункту 14.1 статті 14, статті 22, статті 23, підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1 статті 39, пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 пункту 135.1 статті 135, підпункту 139.1.1, підпункту 139.2.1 пункту 139.1 статті 139, підпункту 140.5.51. пункту 140.5 статті 140 ПК України від 02.12.2010 року №2755-ІV, в редакції чинній на момент здійснення правопорушення, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2 710 836 грн, в тому числі за 2022 рік в сумі 79 780 грн, за 2023 рік в сумі 1 003 974 грн, за 9 міс. 2024 року в сумі 1 627 082 грн збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства на загальну суму 3 388 545,00 грн, у тому числі: 2 710 836,00 грн - за податковим зобов`язанням, 677 709,00 грн - за штрафними санкціями.
Не погодившись із наведеним податковим повідомленням-рішенням, ТзОВ «Компанія Алтекс» подано скаргу до ДПС України від 17.07.2025 року №51/01-940АЛТ та рішенням про результати розгляду скарги від 02.09.2025 року №25489/6/99-00-06-01-01-06 податкове повідомлення-рішення залишено без змін змін, а скаргу ТзОВ «Компанія Алтекс» – без задоволення.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що твердження контролюючого органу про порушення позивачем порядку формування собівартості фінансових інвестицій є безпідставним та необґрунтованим. Твердження відповідача про формальний характер актів та відсутність розшифрування послуг не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, що свідчить про необґрунтованість висновків ГУ ДПС у Волинській області про завищення ТОВ «Компанія Алтекс» адміністративних витрат на загальну суму 1 065 600 грн, в т.ч. за 2022 рік на суму 133 200 грн, за 2023 рік на суму 532 800 грн, за 9 міс. 2024 року на суму 399 600 грн. Висновки ГУ ДПС у Волинській області щодо завищення позивачем собівартості готової продукції на загальну суму 1 189 060,00 грн та адміністративних витрати на загальну суму 76 950,00 грн є необґрунтованими. Також, доводи контролюючого органу щодо заниження ТзОВ «Компанія Алтекс» різниці, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190,00 грн. є безпідставними.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Відповідно до пункту 3 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» капіталізація фінансових витрат - включення фінансових витрат до собівартості кваліфікаційного активу; кваліфікаційний актив - актив, який обов`язково потребує суттєвого часу для його створення; собівартість кваліфікаційного активу - витрати на придбання, будівництво, створення, виготовлення, виробництво, вирощування і доведення кваліфікаційного активу до стану, у якому він придатний для використання із запланованою метою або продажу (далі - витрати на створення кваліфікаційного активу). Фінансові витрати - витрати на проценти та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями.
Згідно з пунктом 5 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» капіталізація фінансових витрат застосовується лише до суми тих фінансових витрат, яких можна було б уникнути, якби не здійснювались витрати на створення кваліфікаційного активу. Витрати на створення кваліфікаційного активу для цілей капіталізації включають лише витрати, для здійснення яких сплачуються грошові кошти, передаються інші активи або приймаються зобов`язання з нарахуванням відсотків. Витрати на створення кваліфікаційного активу для цілей капіталізації зменшуються на суму будь-яких отриманих проміжних виплат та цільового фінансування, безпосередньо пов`язаних зі створенням кваліфікаційного активу.
Відповідно до пунктів 6, 7 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» у разі безпосереднього позичання коштів з метою створення кваліфікаційного активу сумою фінансових витрат, що підлягає включенню до собівартості кваліфікаційного активу, є фактичні, визнані у звітному періоді, фінансові витрати, які пов`язані з цим запозиченням (за вирахуванням доходу від тимчасового фінансового інвестування запозичених коштів). Якщо запозичення безпосередньо не пов`язані зі створенням кваліфікаційного активу, то сума фінансових витрат, що підлягає включенню до собівартості кваліфікаційного активу, є добутком норми капіталізації та середньозважених витрат на створення кваліфікаційного активу (включаючи раніше капіталізовані фінансові витрати). З метою визначення фінансових витрат, які капіталізуються, до розрахунку приймаються середньозважені витрати на створення кваліфікаційного активу протягом тих періодів, у яких підприємством понесені фінансові витрати, що відповідають вимогам пункту 5 цього Національного положення (стандарту).
Пунктом 13 П(С)БО 31 «Фінансові витрати» визначено, що капіталізація фінансових витрат припиняється, якщо створення кваліфікаційного активу завершено.
Отже, відсотки за запозиченнями включаються до складу витрат суб`єкта господарювання лише в тому випадку, якщо такі не підлягають включенню до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. За таких обставин, з`ясуванню підлягає питання, чи витрачались отримані позивачем в якості запозичень кошти на придбання (створення) кваліфікаційних активів (основних засобів).
З подібним підходом Верховний Суд розглядав справи № 826/8025/16 (постанова від 06 серпня 2020 року), №826/1709/14 (постанова від 15 жовтня 2019 року), №320/1775/22 (постанова від 17 липня 2023 року). 
За змістом П(С)БО 31 «Фінансові витрати» обов`язок підприємства здійснювати капіталізацію фінансових витрат, які пов`язані із запозиченням, нерозривно пов`язаний із фактом використання запозичених коштів з метою створення кваліфікаційного активу.
Передумовою капіталізації відсотків є встановлення факту спрямування запозичених коштів саме на створення чи придбання активу, що відповідає ознакам кваліфікаційного.
Пунктом 4 П(С)БО 13 фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора.
З огляду на наведене, інвестиційні сертифікати є цінними паперами інститутів спільного інвестування та відповідно до П(С)БО 13 обліковуються як фінансові інвестиції. Їх придбання не пов`язане зі створенням активу підприємством, не передбачає виробничого циклу та не потребує тривалого часу для підготовки до використання.
Як слідує з матеріалів справи, між ТзОВ «Динеро-Капітал» (компанія) та ТзОВ «Компанія Алтекс» (позичальник) 28.07.2023 року укладено договір фінансового кредиту №ФК/07/23-01, відповідно до умов якого, компанія передає позичальнику у власність на умовах платності, строковості, повернення грошові кошти в сумі 35 000 000 грн. Відсотки по фінансовому кредиту складають 30,00 % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника. Метою використання кредиту є поповнення обігових коштів та кінцевий строк повернення суми кредиту - 27.07.2024 року.
Порядок погашення кредиту визначається в такий спосіб, що в ся сума кредиту в розмірі 35 000 000 грн повертається позичальником компанії в термін 27.07.2024 року та сплата відсотків за користуванням кредитом здійснюється у термін, зручний для позичальника, сплаченим авансом, але не пізніше моменту повернення суми кредиту.
01.10.2023 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору фінансового кредиту № ФК/07/23-01 від 28.07.2023 року, якою внесено зміни до договору фінансового кредиту та пункт 1.2 викладено у наступній редакції: «1.2. Відсотки по фінансовому кредиту складають 35,00 (тридцять п`ять) % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні Позичальника.».
Також 11.03.2024 року між позивачем та ТзОВ «Динеро-Капітал» було укладено додаткову угоду до договору фінансового кредиту, де такий договір викладено у новій редакції та відповідно до пункту 1 договору, Кредитодавець передає позичальнику у власність на умовах платності строковості, повернення грошові коштів сумі 35 000 000 грн та відповідно до пункту 1.2 договору, загальну суму виданих кредитодавцем грошових коштів за строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника нараховуються проценти у розмірі 35,00 % на рік з метою використання кредиту - поповнення обігових коштів.
26.07.2024 року між сторонами укладено додаткову угоду від 26.07.2024 року, якою внесено зміни до договору та пункт 3.4 договору викладено у наступні й редакції: «Кінцевий строк повернення суми кредиту – 26 липня 2025 року. Порядок погашення кредиту визначено в такий спосіб: Уся сума кредиту в розмірі 35 000 000,00 (тридцять п`ять мільйонів грн. 00 коп.) гривень повертається Позичальником Компанії в термін 26 липня 2025 року».
01.10.2024 року між ТзОВ «Компанія Алтекс» та ТзОВ «Динеро-Капітал» укладено ще одну додатку угоду, якою внесено зміни до пункту 1.1 договору, а саме «1.1. Кредитодавець передає Позичальнику у власність на умовах платності, строковості, повернення грошові кошти у розмірі 40 000 000,00 (сорок мільйонів грн. 00 коп.) гривень (далі по тексту Сума кредиту).» та пункт 3.4 викладено у такій редакції: «3.4. Кінцевий строк повернення кредиту та нарахованих відсотків: 26 липня 2025 року. Порядок погашення кредиту визначається в такий спосіб: Уся Сума кредиту в розмірі 40 000 00,00 (сорок мільйонів грн. 00 коп.) гривень повертається Позичальником Компанії в термін до 26 липня 2025 року» (арк. спр. 184).
Під час проведення перевірки встановлено, що у 2023 році товариством отримано 34 747 090,00 грн відповідно до умов вищеописаного договору, та нараховано відсотків у розмірі 3 840 608,50 грн, у 2024 році позивачем отримано 3 555 659,00 грн та нараховано відсотків у розмірі 8 445 795,94 грн. Водночас встановлено факт повернення суми основного боргу у розмірі 4 504 000,00 грн та відсотків у розмірі 3 860 311,07 грн.
В бухгалтерському обліку дані операції відображені наступними бухгалтерськими проведеннями:
Дт 601 – Кт 311 на суму 38 302 749 грн (отримані кредитні кошти); 
Дт 311 – Кт 601 на суму 4 504 000,00 грн (повернуті кредитні кошти);
Дт 951 – Кт 684 на суму 12 286 404,44 грн (нараховані відсотки);
Дт 684 – Кт 311 на суму 3 860 311,07 грн (сплачені відсотки).
На переконання ГУ ДПС у Волинській області, відсоткова ставка по отриманому кредиту від ТзОВ «Динеро-Капітал» є штучно завищена, з можливістю формування витрат та виведення обігових коштів.
Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відтак, цивільне законодавство гарантує підприємцям свободу договору, зокрема узгодження домовленостей щодо істотних умов договору.
Таким чином, в даному випадку сторони договору позики (фінансового кредиту) на власний розсуд встановили ставку процентів 30% та, в подальшому, 35% за користування позикою, а отже доводи контролюючого органу про завищену ставку процентів за договорами позики є необґрунтованими.
Суд звертає увагу, що ТзОВ «Динеро-Капітал» надало в кредит кошти в розмірі 40 000 000,00 грн без будь-яких гарантій, а тому розмір відсотків по фінансовому кредиту, які складають 35 % на рік від суми перерахованих коштів на строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника є обґрунтованим та розумним.
В той час, порівняння контролюючого органу щодо середньооблікової ставки по кредитах, згідно з інформацією Національного Банку України у період з 28.07.2023 року по 20.09.2024 року та із укладеним кредитним договором між позивачем та АТ «ТАСКОМБАНК» (процентна ставка становить 13% річних) є безпідставним, оскільки комерційні банки при видачі кредитів вимагають гарантій (забезпечення), щоб мінімізувати неповернення коштів, причому основні види таких гарантій – це застава рухомого або нерухомого майна, порука (фінансова відповідальність третьої особи), цінні папери, депозит (клієнт залишає гроші на рахунку банку як гарантію) або цесія.
Так, відповідно до пункту 1.3. Договору фінансового кредиту від 28.07.2023 №ФК/07/23-01, метою використання кредиту визначено «поповнення обігових коштів».
При цьому, сам по собі факт придбання цінних паперів (інвестиційних сертифікатів) за рахунок кредитних коштів не свідчить про порушення норм податкового законодавства та не є підставою для висновку щодо завищення ТзОВ «Компанія Алтекс» фінансових витрат.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта про те, що ТзОВ «Компанія Алтекс», отримані від ТзОВ «Динеро-Капітал» кошти використано не на придбання виробничих ресурсів, а на придбання цінних паперів (інвестиційних сертифікатів) бездокументарних на загальну суму - 40 387 766 грн, оскільки жодних документальних підтверджень таких висновків матеріали справи не містять.
Відтак, колегія суддів вважає помилковими висновки контролюючого органу щодо завищення фінансових витрат на загальну суму 12 286 404 грн, в т.ч. за 2023 рік на суму 3 840 608 грн та за 9 міс. 2024 року на суму 8 445 796 грн.
Також, згідно з п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно з п.п.139.1.2 ст.139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму використання створених забезпечень (резервів) витрат (крім забезпечення (резерву) витрат на оплату відпусток працівникам, інших виплат, пов`язаних з оплатою праці, та витрат на сплату єдиного соціального внеску, що нараховується на такі виплати), сформованого відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму коригування (зменшення) забезпечень (резервів) для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечення (резерву) на відпустки працівникам, інших виплат, пов`язаних з оплатою праці, та витрат на сплату єдиного соціального внеску, що нараховується на такі виплати), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
За правилами п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) (п.п.139.2.1 ст.139); фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу (п.п.139.2.2 ст.139).
Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Так, про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.03.2020 року у справі № 820/7521/15, від 18.09.2020 року у справі № 816/2211/18, від 28.04.2021 року у справі №160/1283/19.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.
У справі, що розглядається, податковим органом під час проведення планової перевірки також було встановлено завищення ТОВ «Компанія Алтекс» адміністративних витрат на загальну суму 1 065 600 грн, в т.ч. за 2022 рік на суму 133 200 грн, за 2023 рік на суму 532 800 грн, за 9 міс. 2024 року на суму 399 600 грн по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ).
Як видно з матеріалів справи, між товариством та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір про абонентське юридичне обслуговування господарської діяльності юридичної особи №0110 від 01.10.2022 року (місто Вінниця) щодо виконання поточних конкретних юридичних доручень замовника щодо здійснення конкретних дій або надання юридичних послуг.
Під час проведення перевірки ГУ ДПС у Волинській області встановлено та не заперечується позивачем, що згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» по контрагенту ФОП ОСОБА_1 станом на 01.01.2018 року сальдо відсутнє, оборот по дебету становить 1 021 454,48 грн, оборот по кредиту становить 1 065 600,00 грн, станом на 30.09.2024 року сальдо кредиту становить 44 145,52 грн.
Позивачем подано звіти виконавця, в яких зазначено перелік договорів, акти приймання-передачі, та інша інформація, роз`яснення щодо певних питань, а також роздруківки документів.
Колегія суддів зазначає, що такі містять кількість годин, які використані для надання юридичних послуг, ціна та загальна вартість, що в свою чергу спростовує висновки контролюючого органу щодо неможливості перевірки фактичних витрат часу для надання послуг.
Також, договором про абонентське юридичне обслуговування господарської діяльності юридичної особи №0110 від 01.10.2022 року визначено послуги, які надаються виконавцем, а саме: здійснення досудового врегулювання суперечок (правовий аналіз матеріалів справи, що носить суперечливий характер; підготовка проєкту претензійних листів; участь в переговорах); здійснювати правовий аналіз конкретних питань (апеляцій), з наданням висновку в усній або письмовій формі; надавати усні або письмові консультації щодо загальних питань правового характеру; проводити юридичну експертизу договору або іншого документу, а також юридичну експертизу договору за складанням додаткової угоди або протоколу розбіжності до нього, в тому числі із наданням письмового звіту; складати договори та інші письмові документи (заяви, протоколи, довіреності, скарги, акти, тощо); супроводжувати укладання угод (консультації з питань що виникають в ході укладання правочину; експертиза проєкту договору контрагента); перевіряти відповідність вимогам законодавству внутрішніх документів замовника, надавати юридичну допомогу замовника в підготовці й правильному оформленні зазначених документів; організовувати й вести претензійну роботу з матеріалів, підготовлених бухгалтерією, надавати методичну допомогу в цій роботі.
Умови договору визначають предмет зобов`язання, а звіти виконавця та акти надання послуг конкретизують його фактичне виконання за відповідні періоди.
Таким чином, покликання відповідача про формальний характер актів та відсутність розшифрування послуг не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, відтак висновки ГУ ДПС у Волинській області про завищення ТзОВ «Компанія Алтекс» адміністративних витрат на загальну суму 1 065 600 грн, в т.ч. за 2022 рік на суму 133 200 грн, за 2023 рік на суму 532 800 грн, за 9 міс. 2024 року на суму 399 600 грн. є безпідставними, та спростовуються матеріалами справи.
Крім цього, в ході проведення перевірки встановлено придбання послуг поточного ремонту покрівлі будівель від ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 1 266 010,05 грн, здійснених на виконання: договору підряду від 01.09.2023 року №50/07-136 АЛТ, предметом якого виступав поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 4500 м2; договору підряду від 02.10.2023 року №50/09-97 АЛТ предметом якого виступав поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 1400 м2; договору підряду від 15.04.2024 року №1-24 предметом якого виступав поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі (АПК-1), що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 300 м2; договору підряду від 12.06.2024 року №2-24 предметом якого виступав поточний ремонт існуючої покрівлі станції нейтралізації і Насосної станції автоматизованого пожежогасіння Г-1, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 450 м2.
Як зазначає відповідач, у вересні-жовтні 2023 року, періоді надання послуг поточного ремонту покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3 за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_2 згідно укладених Договорів №50/07-136 від 01.09.2023 та №50/09-97 АЛТ від 02.10.2023 у власності товариства перебувала лише частина виробничих площ виробничого корпусу №3 загальною площею 1600 кв.м., а тому ФОП ОСОБА_2 не міг надавати послуги поточного ремонту існуючої покрівлі будівлі виробничого корпусу №3 загальною площею 5608 м.кв., з них, 4250 м.кв. відповідно до Договіру підряду №50/07-136 від 01.09.2023 та 1358 м.кв. відповідно до Договору підряду №50/09-97 АЛТ від 02.10.2023, оскільки, у власності (строковому використанні) у ТОВ «Компанія Алтекс» не було в такій кількості.
Судом встановлено, що наявність у користуванні ТОВ «Компанія Алтекс» виробничих приміщень підтверджується: договором збереження майна від 01.08.2023 №01/08-23 укладеного з ПАТ «Ковельсільмаш», предметом якого є відповідальне зберігання нежитлової нерухомості, загальною площею 69 682,2 кв.м., що знаходиться за адресою місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 1, а саме: частина Виробничого корпусу №3 А-2 площею 12 000 кв. м. (том 3 арк. спр. 30); актом приймання-передачі нежитлових приміщень (майна) від 01.08.2023 до договору збереження від 01.08.2023 №01/08-23 (том 3 арк. спр. 31); договором збереження майна від 01.11.2023 №01/11-23 укладеного з ПАТ «Ковельсільмаш», предметом якого є відповідальне зберігання нежитлової нерухомості, що знаходиться за адресою місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 1, а саме: адміністративно-побутовий корпус №1 А-4 загальною площею 9 790,0 кв.м., виробничий корпус №3 А-2, загальною площею 69 682,2 кв.м. (том 3 арк. спр. 32-33); актом приймання-передачі нежитлових приміщень (майна) від 01.11.2023 до договору збереження від 01.11.2023 №01/11-23 (том 3 арк. спр. 34); договором суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ, предметом якого є строкове платне користування чистини нежитлового приміщення, а саме частина виробничої площі у виробничому корпусі №1, площею 500 кв.м.; частина виробничої площі у виробничому корпусі №3, площею 500 кв.м. та виробниче обладнання, в кількості 44 одиниці, що знаходять за адресою: місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 1 (том 3 арк. спр. 35-38); актами приймання-передачі від 01.09.2022 по договору суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ (том 3 арк. спр. 39-41); додатковою угодою від 31.10.2022 №2 до договору суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ, відповідно до якої пункт 1.1. викладено в новій редації та зазначено про строкове платне користування виробничого приміщення, а саме: частину виробничої площі у виробничому корпусі №1 площею 1 000 м.кв, частину виробничої площі у виробничому корпусі №3 площею 1600 м.кв, частину виробничої площі у виробничому корпусі №2 площею 1 000 м.кв. Всього площею 3600 м.кв (том 3 арк. спр. 43); актом приймання-передачі від 01.09.2022 до додатковою угодою від 31.10.2022 №2 до договору суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ (том 3 арк. спр. 44); додатковою угодою від 31.10.2023 про розірвання договору суборенди виробничого приміщення та обладнання від 01.09.2022 №50/14-45 КСМ (том 3 арк. спр. 45); договором оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК; актом приймання-передачі від 01.09.2023 до договору оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК, яким передано в платне користування: контрольно-пропускну будку П-1 площею 31,7 кв.м. та контрольно-пропускну будку цеху №42 К-1 площею 28,4 кв.м.; актом приймання-передачі від 01.11.2023 №2 до договору оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК, яким передано в платне користування: павільйон очікування міського транспорту (частину) площею 22,12 кв.м.; актом приймання-передачі від 01.06.2024 №3 до договору оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК, яким передано в платне користування: насосну станцію автоматизованого пожежогасіння Г-1 площею 64,5 кв. м. та станцію нейтралізації Д-2 площею 607,8 кв. м.; актом повернення з оренди нерухомого майна по договору оренди приміщення від 01.09.2023 №50/07-85 КК (том 3 арк. спр. 60-69).
Враховуючи наведене суд погоджується із посиланням позивача, що на момент ремонту у користуванні позивача знаходилося 13600 м.кв. площі виробничого корпусу №3 з урахуванням суборенди та зберігання, а всього ремонту покрівлі було здійснено на площі 5608 м.кв., тому твердження податкового органу про неможливість ФОП ОСОБА_2 здійснити ремонт на 5608 м.кв. є безпідставними.
Реальність здійснення вказаних робіт ФОП ОСОБА_2 підтверджується також дефектним актом від 01.09.2023; кошторисом на виконання робіт та використання матеріалів по поточному ремонту покрівлі згідно договору від 01.09.2023 №50/07-136 АЛТ; видатковою від 13.09.2023 №РН-0000519; товарно-транспортною накладною від 13.09.2023 №519; видатковою від 14.09.2023 №РН-0000778; актом здачі-прийому виконаних робіт від 30.09.2023 по договору від 01.09.2023 №50/07-136 АЛТ (том 3 арк. спр. 23-28); дефектним актом від 02.10.2023; кошторисом на виконання робіт та використання матеріалів по поточному ремонту покрівлі згідно договору від 02.10.2023 №50/09-97 АЛТ; актом здачі-прийому виконаних робіт по договору від 02.10.2023 №50/09-97 АЛТ (том 3 арк. спр. 47-49); кошторисом на виконання робіт та використання матеріалів по поточному ремонту покрівлі згідно договору від 15.04.2024 №1/24; дефектним актом від 15.04.2024; актом здачі-прийому виконаних робіт по договору від 15.04.2024 №1/24 (том 3 арк. спр. 52-54); кошторисом на виконання робіт та використання матеріалів по поточному ремонту покрівлі згідно договору від 12.06.2024 №2/24; дефектним актом від 12.06.2024; актом здачі-прийому виконаних робіт по договору від 12.06.2024 №2/24 (том 3 арк. спр. 57-59).
Також відповідачем встановлено певну невідповідність даних в усіх актах здачі-прийому виконаних робіт в найменуванні акта та за які роботи він був підписаний, зокрема: в актах здачі-прийому виконаних робіт №1 від 30.09.2023 по Договору №50/07-136 від 01.09.2023, здачі-прийому виконаних робіт №1 від 31.10.2023 по Договору №50/09-97 АЛТ від 02.10.2023, здачі-прийому виконаних робіт №1 від 24.04.2024 по Договору №1/24 від 15.04.2023, здачі-прийому виконаних робіт №3 від 24.06.2024 по Договору №2/24 від 12.06.2023 вказано про поточний ремонт існуючої покрівлі будівлі частини виробничого корпусу №3, проте, згідно вказаних актів ФОП ОСОБА_2 виконав в повному обсязі наступні роботи по поточному ремонту покрівлі адміністративної будівлі.
На переконання суду, вказані недоліки є неістотними та не є підставою для невизнання господарської операції, оскільки вони не впливають на факт виконання робіт та мають суто механічний характер, а також не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції.
Окрім того суд враховує, що ФОП ОСОБА_2 листом від 17.03.2025 №1 надано відповідь на запит податкового органу та підтверджено факт надання послуг покрівельних робіт. Підтверджено факт укладання договорів підряду, а саме: від 01.09.2023 №50/07-136 АЛТ; від 02.10.2023 №50/09-97 АЛТ; від 015.04.2024 №1-24; від 12.06.2024 №2-24. Повідомлено, що для виконання робіт покрівельні матеріали придбавались у юридичних осіб та підприємців як за готівкові та і безготівкові кошти. Оплата за виконані роботи здійснювалась шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в банку, що підтверджено відповідною випискою. До вказаної відповіді також надано договори підряду, акти здачі-прийому виконаних робіт до них, а також дві видаткові накладні від 04.07.2023 та 02.08.2023 на придбання світондейлу в кількості 220 м.кв. та 700 м.кв. та флюгарки в кількості 10 шт. та платіжні інструкції при їх оплату.
Враховуючи наведені обстави, наявні в матеріалах справи первинні документи, а також письмове підтвердження ФОП ОСОБА_2 щодо проведення робіт, у суду відсутні будь-які сумніви щодо реальності здійснення покрівельних робіт на користь ТОВ «Компанія Алтекс».
Посилання відповідача щодо ненадання ФОП ОСОБА_2 документів, які підтверджують придбання інших матеріалів, необхідних для виконання робіт є безпідставним, оскільки позивач не може відповідати за дії або ж бездіяльність своїх контрагентів щодо повноти надання інформації на запит контролюючого органу.
При цьому, колегія суддів ураховує, що відповідно до сталої та послідовної практики Верховного Суду, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
Також, актом перевірки встановлено, що ТзОВ «Компанія Алтекс» за період з 01.01.2018 року по 30.09.2024 року здійснювало зовнішньоекономічні операції з нерезидентами, які підпадають під визначення підпунктами 39.2.1.1 та 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, а саме реалізацію ТМЦ наступним контрагентам: SRL «ZACOM-THE» (Молдова); «SA HIDROINPEX» (Молдова); «Fulga Grup» S.R.L. (Молдова); Stal Trade Sylwester Srodek, Mariusz Wojtak Sp.J. (Польща) та GP-TARTEH SRL (Молдова).
Відповідно до підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних, зокрема, у нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб-нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.
Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.
При цьому, якщо ціна придбання товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг перевищує їх ціну, визначену за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, коригування фінансового результату до оподаткування здійснюється на розмір різниці між вартістю придбання та вартістю, визначеною виходячи з рівня ціни, визначеної за принципом «витягнутої руки».
Згідно з підпунктом 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме:
а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами-нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;
б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;
в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;
г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі внесення змін до переліку організаційно-правових форм нерезидентів у розрізі держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до цього підпункту, вони набирають чинності з 1 січня звітного року, що настає за календарним роком, у якому внесено такі зміни;
ґ) господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
За правилами підпункту 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України якщо в ланцюгу господарських операцій між платником податків та нерезидентом, передбачених підпунктом 39.2.1.1 цього пункту, право власності на предмет (результат) такої операції перш ніж перейти від платника податків до такого нерезидента (у разі експортних операцій) або перш ніж перейти від такого нерезидента до платника податків (у разі імпортних операцій) переходить до однієї або декількох осіб і операція між відповідним резидентом та жодною з таких осіб не визнавалася платником податку контрольованою операцією, така операція вважається контрольованою операцією між платником податків та таким нерезидентом, якщо особи, до яких перейшло право власності: не виконують у такій сукупності операцій істотних функцій, пов`язаних з придбанням (продажем) товарів (робіт, послуг); не використовують у такій сукупності операцій істотних активів та/або не приймають на себе істотних ризиків для організації придбання (продажу) товарів (робіт, послуг).
Для цілей цього підпункту: під істотними функціями розуміються функції, які платник податків та нерезидент-сторони контрольованої операції не могли б виконати самостійно у своїй звичайній діяльності без залучення інших осіб та використання активів таких осіб; під істотними активами розуміються активи, використання яких є необхідним під час здійснення таких операцій та які відсутні у платника податків та нерезидента-сторін контрольованої операції; під істотними ризиками розуміються ризики, прийняття яких є обов`язковим для ділової практики таких операцій.
Системний аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що платник податків, придбавши товари у нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб-нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), зазначених у підпункті 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, зобов`язаний збільшити фінансовий результат податкового (звітного) періоду на суму 30 відсотків вартості товарів якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат не підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки».
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України» у редакції, чинній до 01.01.2025 року, передбачено Республіку Молдову як таку, що відповідає критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпунктом 39.2.1 пунктом 39.2 статті 39 ПК України.
Відповідно до підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Водночас, оскільки вимоги підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 ПК України не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, обставина відповідності вартості товару цінам, визначеним за принципом «витягнутої руки», становить предмет доказування для цілей вирішення питання про необхідність збільшення фінансового результату до оподаткування звітного податкового періоду на суму 30 відсотків вартості товарів.
Підпунктом 39.3.1 пункту 39.3 статті 39 ПК України визначено методи встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки», а саме, встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» здійснюється за одним із таких методів: порівняльної неконтрольованої ціни; ціни перепродажу; «витрати плюс»; чистого прибутку; розподілення прибутку.
За правилами підпункту 39.3.2.1 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 статті 39 ПК України платник податку з урахуванням зазначених критеріїв використовує будь-який метод, який він вважає найбільш доцільним, однак у разі, якщо існує можливість застосування і методу порівняльної неконтрольованої ціни, і будь-якого іншого методу, застосовується метод порівняльної неконтрольованої ціни.
Згідно з підпунктом 39.5.3.1 підпункту 39.5.3 пункту 39.5 статті 39 ПК України платник податків та контролюючий орган використовують джерела інформації, які містять відомості, що дають можливість зіставити комерційні та фінансові умови операцій згідно з підпунктом 39.2.2 пункту 39.2 цієї статті, зокрема:
а) інформацію про зіставні неконтрольовані операції платника податків, а також інформацію про зіставні неконтрольовані операції його контрагента-сторони контрольованої операції з непов`язаними особами;
б) будь-які інформаційні джерела, що містять відкриту інформацію та надають інформацію про зіставні операції та осіб;
в) інші джерела інформації, з яких інформація отримана платником податків з дотриманням вимог законодавства та які надають інформацію про зіставні операції та осіб, за умови що платник податків надасть таку інформацію контролюючому органу;
г) інформацію, отриману контролюючим органом у рамках укладених Україною міжнародних угод.
Тобто, при дослідженні дотримання принципу «витягнутої руки» зіставленню при визначенні відповідних цін підлягають комерційні та фінансові умови саме операцій. 
Позивачем до перевірки та до суду надано наступні документи отримані від нерезидентів: по нерезиденту «SA HIDROINPEX» (Молдова) надано сертифікат про резидентство №840005 від 26.06.2023 (форма 1-DTA17) на 2022 рік; по нерезиденту SRL «ZICOM-TEH» (Молдова) надано сертифікат про резидентство №550002 від 16.08.2022 (форма 1-DTA17) на 2022 податковий рік; по нерезиденту «Fulga Grup» S.R.L (Молдова) надано сертифікат про резидентство №060677 від 30.06.2023 (форма 1-DTA17) на 2023 податковий рік.
На переконання ГУ ДПС у Волинській області надані сертифікати не містять інформації, яка б дозволила ТзОВ «Компанія Алтекс» не здійснювати коригування фінансового результату до оподаткування в сторону збільшення на підставі підпункту 140.5.51 пункту 140.5 статті 140 ПК України.
У зв`язку із наведеним відповідач зазначив, що ТзОВ «Компанія Алтекс» в рядку 3.1.7 Додатку РІ «Сума 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 Податкового кодексу України), реалізованих на користь нерезидентів, зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (підпункт 140.5.51 пункту 140.5 статті 140 розділу ІІІ ПК України)» не відображено суму 30 відсотків вартості реалізованих ТМЦ на користь нерезидентів за 2022 рік та за 2023 рік; по нерезиденту SRL «ZICOM-TEH» (Молдова) за 2022 рік 10 200,89 грн; по нерезиденту «SA HIDROINPEX» (Молдова) за 2022 рік у розмірі 299 825,95 грн та за 2023 у розмірі 74 336,65 грн; по нерезиденту «Fulga Grup» S.R.L (Молдова) за 2023 у розмірі 57 826,25 грн.
Враховуючи вказане, ТзОВ «Компанія Алтекс» в порушення підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1 статті 39, підпункту 140.5.51. пункту 140.5 статті 140, пункту 134.1 статті 134, ПК України, занижено різниці, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190 грн, в тому числі за 2022 рік в сумі 310 027 грн, за 2023 рік в сумі 132 163 грн.
Водночас, ГУ ДПС у Волинській області під час проведення перевірки, а також під час розгляду справи по суті не заперечувало відсутність підстав щодо віднесення операцій ТзОВ «Компанія Алтекс» з резидентами Республіки Молдова до таких, де обсяг господарських операцій платника податків не перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Досліджені податковим органом фінансово-господарські операції ТзОВ «Компанія Алтекс» з резидентами Республіки Молдова, як держави, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (у період до 01.01.2025 року), на думку суду, є підтвердженими первинними документами, що виключає зобов`язання позивача як збільшувати фінансовий результат податкового (звітного) періоду на суму 30% вартості товарів, робіт та послуг, придбаних у відповідних контрагентів, так і надавати відповідні документи згідно приписів статті 39 ПК України на підтвердження відповідності ціноутворення принципу «витягнутої руки», що, у свою чергу, свідчить про необґрунтованість та протиправність висновків податкового органу щодо порушення підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1 статті 39, підпункту 140.5.51. пункту 140.5 статті 140, пункту 134.1 статті 134 ПК України.
Як з`ясовано судом, контролюючим органом під час проведення перевірки запити позивачу щодо надання окремих документів, пояснень, довідок не надавалися.
Натомість, витребування та дослідження належних і допустимих доказів є обов`язковою складовою здійснення контрольних заходів. 
Ненаправлення відповідних запитів та, як наслідок, неповне дослідження первинних документів платника податків свідчить про відсутність належної перевірки фактичних даних, що мають істотне значення для формування висновків за результатами перевірки.
Відтак, доводи контролюючого органу щодо заниження ТОВ «Компанія Алтекс» різниці, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 442 190,00 грн. є помилковими.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 02.07.2025 року №0205040701 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року у справі №140/11483/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. П. Мандзій 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	

Повний текст постанови складено 30.04.2026 року.