УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №275/868/25 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В. 
Номер провадження №33/4805/455/26
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 25.08.2025 о 15 год 20 хв на а/д між селами Морозівка та Соловіївка Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1.а) Правил дорожнього руху та вчинивадміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП .
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення місце вчинення правопорушення вказано с.Мотовилівка Житомирського району. Згідно витягів з офіційного сайту Житомирської райдержадміністрації с.Мотовилівка входить до складу Любарської громади Житомирського району Житомирської області, а тому протокол підлягав розгляду Любарським районним судом Житомирської області. Натомість, у рапорті зазначено вже зовсім інше місце вчинення правопорушення – дорога між населеними пунктамиМорозівка та Соловіївка, який суддя місцевого суду безпідставно взяв до уваги,дійшовши висновку, що помилка щодо місця вчинення правопорушення здійснена саме у протоколі. Посилаючись на недоліки адміністративних матеріалів та наявність суперечностей, його захисником до суду було подано клопотання про повернення протоколу до органів поліції для належного оформлення. Однак, суд першої інстанції безпідставно відмовив у його задоволенні, не врахувавши вимоги ст.256 КУпАП та п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», та прийняв необґрунтовану та незаконну постанову, перебравши на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також зазначив, що суд розглянув справу у його відсутністьта відсутність його захисника, не зважаючи на подану останнім заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим станом здоров`я, а також неналежне повідомлення його про час та місце розгляду справи, що є порушенням права на захист, гарантованого ст.268 КУпАП.
Належним чином повідомлені про час та місце судового засідання ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Нестеренко М.М. до суду апеляційної інстанції не з`явились. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив розгляд справи провести без його участі та участі захисника. Тому, зважаючи на їх волевиявлення, враховуючи положення ч.6 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, ґрунтується на матеріалах справи та доказах, досліджених у судовому засіданні.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №433813 вбачається, що 25.08.2025 о 15 год 20 хв в с.Мотовилівка по вул.Гурєва, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії,повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а), за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.2).
Матеріалами справи підтверджено, що протягом року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, а саме: 01.05.2025 відносно нього винесено постанову серії ЕНА №4630021 та накладено стягнення у виді штрафу 3 400 грн (а.с.4).
З переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування з водієм працівниками поліції встановлено відсутність у нього права керування транспортним засобом, а також наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, вчинене протягом року. ОСОБА_1 був ознайомлений зі складеними відносно нього адміністративними матеріалами, які підписав без будь-яких зауважень.
Зазначені обставини відображені у рапорті працівника поліції від 25.08.2025, зі змісту якого вбачається, що під час патрулювання Брусилівської ОТГ між с. Морозівка та с.Соловіївка було помічено, що водій автомобіля ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_1 , порушує ПДР, а саме, поза населеним пунктом рухався без ближнього світла фар, тому було прийнято рішення зупинити вказане авто. У подальшому було встановлено, що водієм транспортного засобу є ОСОБА_1 , який керує транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та вчинив правопорушення повторно протягом року (а.с.3).
Згідно з вимогами пункту 2.1. а) Правил дорожнього руху України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Положеннями ч.5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.
Таким чином, з огляду на вищевказані норми права та наявні в матеріалах провадження докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно порушення судом правил підсудності не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки, як правильно вказав суддя місцевого суду, помилкове зазначення у протоколі іншого місця вчинення правопорушення не спростовує наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Окрім того, в рапорті від 25.08.2025 особа, яка склала протокол, вказала належне місце вчинення правопорушення – дорога між населеними пунктами Морозівка та Соловіївка (колишнього Брусилівського району). Місце проживання ОСОБА_1 в селищі Брусилів також підтверджується протоколом, який ним підписаний, та наявною у матеріалах справи заявою від 25.09.2025, написаною ним власноруч, де вказана адреса проживання: м.Брусилів.Тому, судом першої інстанції дотримано вимоги ч.1 ст. 276 КУпАП. 
Слід зауважити, що нормами КУпАП не передбачено закриття провадження у справі з підстав порушення територіальної підсудності. 
Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
У даному випадку, допущене працівником поліції порушення не є істотним, не робить даний доказ (протокол про адміністративне правопорушення) недопустимим або неналежним. 
Крім того, апелянтом не зазначено, яким чином вказане порушення вплинуло на законність та обґрунтованість судового рішення, враховуючи те, що в апеляційній скарзі не оскаржується висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, установлених судом та викладених у постанові, а також вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 стягнення.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі Сутяжник проти росії від 23 липня 2009 року, відповідно до якого не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. 
Суд апеляційної інстанції також не вбачає порушень норм процесуального права судом першої інстанції щодо розгляду справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, та повністю погоджується з мотивами такого процесуального рішення, які детально наведені в оскаржуваній постанові. Об`єктивних даних, які б свідчили про обмеження процесуальних прав ОСОБА_1 або неможливість їх реалізації, матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, судом вжито всіх необхідних заходів з метою забезпечення прав учасників провадження, передбачених ст.268 КУпАП. Учасники справи належним чином повідомлялися судом про час та місце її розгляду. При цьому розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема п`ять разів за клопотаннями ОСОБА_1 та його захисника Нестеренка М.М.з різних підстав. 06.11.2025 захисник брав участь у судовому засіданні та заявляв клопотання. Водночас у судове засідання 19.11.2025, ОСОБА_1 та його захисник, будучи належним чином повідомленими, не з`явились, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали. 
За таких обставин, враховуючи положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також з метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи, встановлений законом, суд обґрунтовано розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника Нестеренка М.М.
Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисник не були позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення, яке реалізували. Під час апеляційного розгляду були враховані та оцінені всі доводи апеляційної скарги, які учасники справи не могли висловити в суді першої інстанції, а також оцінені докази, наявні в матеріалах справи.
Доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. 
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич