Справа № 331/3689/26
Провадження № 1-кп/331/746/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року м. Запоріжжя 
Олександрівський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026082300000158 від 04.04.2026 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівське, Новомиколаївського району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, розлученого, не працевлаштованого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання бойових припасів і вибухових пристроїв, у порушення вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576, у період часу з 15 березня 2026 року до 11 години 20 хвилин 16 квітня 2026 року, вчинив кримінальне правопорушення, об`єднане єдиним злочинним наміром, а саме: незаконно придбав бойові припаси та вибухові пристрої шляхом знаходження, після чого незаконно носив та зберігав їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, 15 березня 2026 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме на березі річки Верхня Терса в селі Михайлівське Запорізького району Запорізької області, знайшов 90 патронів калібру 5,45x39 мм та 2 ручні гранати М67, тим самим придбав їх, після чого переніс за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де у подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу.
16 квітня 2026 року, в період часу з 11 годин 20 хвилин по 14 годин 08 хвилин, під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено зазначені 90 патронів калібру 5,45x39 та 2 ручні гранати М67.
Відповідно до висновків експертів №СЕ-19/108-26/7794-БЛ та №СЕ-19/108-26/7795-БЛ від 20.04.2026, надані на дослідження 90 предметів схожих на патрони є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї - бойовими проміжними патронами калібру 5,45x39 мм, промислового виробництва СРСР, що призначені для стрільби з автоматів Калашникова зразка 1974 року (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів Калашникова зразка 1974 року (РПК-74, РПКС-74) та іншої зброї відповідного калібру, які придатні до стрільби.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-26/7774-ВТХ від 20.04.2026 надані на дослідження 2 предмета складної сферичної форми є бойовими ручними наступальними осколковими гранатами М67, промислового виготовлення, які є вибуховими пристроями військового призначення, відносяться до бойових припасів та містять в собі заряд бризантної вибухової речовини - Composition В композиція В), яка являє собою суміш тротилу (TNT) та гексогену (RDX) масою 180-185 г кожна.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування, 29 квітня 2026 року між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Виходячи зі змісту даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст. 263 КК України і ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Згідно даної угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, після вчинення кримінального правопорушення зробив для себе відповідні висновки, не має наміру в подальшому вчиняти аналогічні правопорушення, став на шлях виправлення, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання стороні обвинувачення достовірної і повної інформації, що стосується всіх фактів цієї справи, які йому відомі, беззастережне визнання обвинувачення в обсязі підозри, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, сторони дійшли висновку про можливість виправлення те перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства та погодились на призначення покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України і останній погодився на його призначення.
Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. 
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого між ним та прокурором виду та розміру покарання.
Прокурор наполягав на затвердженні угоди, захисник не мав заперечень проти її затвердження.
В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно дост.100 КПК України.
На підставі ст. 124 КПК України судові витрати належить покласти на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 квітня 2026 року, укладену між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - 1 (одного) року - не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Судові витрати покласти на рахунок держави.
Речові докази:
- 2 (дві) ручні гранати М67 (упаковано у 2 тубуси, які були опечатані паперовими бирками з пояснювальними написами та підписами учасників слідчої дії, які передані на зберігання у відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - підлягають знищенню;
- 24 патрони калібру 5,45х39, 6 стріляних гільз та первинне упакування, які запаковані в полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС України з індивідуальним номером 3873934 та 50 патронів калібру 5,45х39, 10 стріляних гільз та первинне упакування, які запаковані в полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС України з індивідуальним 3873933, які передані на зберігання у відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - підлягають знищенню.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву. 

Суддя         ОСОБА_1