МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2026 р.  	№ 400/9426/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. за участю секретаря судового засідання Токарської Г.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) з вимогами:
визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у:
а) непогашені заборгованості з виплати додаткової винагороди в загальному розмірі 267176,87 грн;
б) невиплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2023 і 2024 роки;
в) невиплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік;
г) непогашені заборгованості з виплати одноразової винагороди в загальному розмірі 140000 грн;
ґ) невиплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1000000 грн;
зобов`язати відповідача виплатити позивачу:
а) додаткову винагороду в загальному розмірі 267176,87 грн;
б) грошову допомогу на оздоровлення за 2023 і 2024 роки;
в) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік;
г) одноразову винагороду в загальному розмірі 140000 грн;
ґ) одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1000000 грн.
ІІ. Виклад позицій учасників справи
В обґрунтування позову позивач послався на те, що він до досягнення двадцяти п`яти річного віку уклав контракт з 25 липня 2023 року і наразі проходить військову у складі військової частині НОМЕР_1 . Позивач стверджує, що він має право на отримання одноразової грошової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». Позивач звертався з заявою до відповідача про виплату такої винагороди, однак рапорт не було задоволено. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною. Також, позивач зазначає, в період проходження служби відповідач здійснив не в повному обсязі виплату додаткової винагороди і одноразової винагороди, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Недоплачена сума додаткової винагороди за розрахунком позивача складає 267176,87, одноразової винагороди – 140000,00 грн. Крім того, позивач заявляє, що відповідачем протиправно не виплачено допомогу на оздоровлення за 2023, 2024 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.
Відповідач проти позову заперечив з таких мотивів. Так, відповідач вказує, що визначаючи періоди для виплати додаткової винагороди, позивач посилається на відомості, зазначені у довідці від 04.05.2025 №642/70/2432 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Проте, на думку відповідача, ця довідка не є документом, який дає підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, При цьому відповідач посилається на накази про виплату додаткової винагороди позивачу у спірний період як доказ відсутності заборгованості з цього виду грошового забезпечення. Також, відповідач стверджує, що в спірний період позивачу виплачена грошова допомога на оздоровлення, а підстави для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році були відсутні. Що стосується грошової винагороди у розмірі 1000000,00 грн відповідач зазначив, що позивач не відповідає критеріям, встановленим постановою КМУ № 153, а саме він двічі притягався до дисциплінарної відповідальності. Відтак, відповідач просить у задоволенні позову відмовити. 
Позивач в спростування доводів відзиву направив суду відповідь на нього, в якій наполягав на своїй позиції, звернув увагу суду на ненадання відповідачем доказів, на які він посилається у відзиві. Також, не погоджуючись з доводами відзиву щодо відсутності у нього права на отримання 1000000,00 грн в зв`язку з наявністю дисциплінарних стягнень, позивач зазначив, що строк дії таких стягнень (за виключенням одного) вже сплив.
08.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, посилання на які містилось у відзиві.
27.03.2026 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких, з огляду на надані відповідачем докази, зазначив, що ці докази не підтверджують виплату в повному обсязі додаткової винагороди , збільшеної до 100000,00 грн, за листопад 2023 року і серпень 2024 року. 
ІІІ. Рух справи
Ухвалою суду від 05.09.2025 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу у 10 - денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення цього строку.
09.09.2025 представник позивача подав заяву про усунення недоліків, в якій просив поновити строк звернення до суду, оскільки позивач в різні періоди з 2023 року по 2025 рік брав безпосередню участь в заходах, спрямованих на протидію збройній агресії російської федерації проти України, перебуваючи в Покровському районі Донецької області та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Ухвалою від 12.09.2025 суд визнав причини пропуску строку звернення до суду поважними, відкрив провадження по справі та визначив, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою суду від 27.01.2026 перейдено до розгляду адміністративної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою від 12.03.2026 суд відмовив у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду.
Ухвалою від 30.03.2026 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті на 09.04.2026.
09.04.2026 в судове засідання з`явився представник позивача, який надав пояснення, підтримав свою правову позицію, викладену у заявах по суті.
28.04.2026 суд після перерви продовжив розгляд справи в судовому засіданні за участю представника позивача.
Відповідач був належним чином повідомлений про судові засідання, призначені на 09.04.2026, 28.04.2026.
28.04.2026 суд закінчив розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення рішення.
Вступна і резолютивна частина рішення проголошена в судовому засіданні 05.05.2026
Повний текст рішення складено 05.05.2026.
IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 25.07.2023 прийнятий на військову службу за контрактом, що підтверджується відомостями військового квитка серія НОМЕР_2 від 30.07.2023.
На час укладання контакту вік позивача становив 19 років.
Відповідно до військового квитка з 24.10.2023 позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 642/70/2452 від 04.05.2025 позивач в період з 24.10.2023 по 02.11.2023; з 04.11.2023 по 02.12.2023; з 07.12.2023 по 22.02.2024; з 02.05.2024 по 21.08.2024; з 05.09.2024 по 11.09.2024; з 27.09.2024 по 30.11.2024; з 07.12.2024 по 13.12.2024; з 01.04.2025 по 04.04.2025 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та національних інтересів держави у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України. 
Також, судом встановлено, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 №5654 «Про виплату додаткової винагороди за листопад 2023 року», та додатку 1 до цього наказу, позивач за період з 17.11.2023 по 21.11.2023, а також з 27.11.2023 по 30.11.2023 отримував за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000 грн 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, на підставі рапорту капітана ОСОБА_2 (вх. №13768 від 01.12.2023), бойового наказу ком. в/ч НОМЕР_1 №3/3т/бн від 17.10.2023.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 №5654 «Про виплату додаткової винагороди за листопад 2023 року», та додатку 3 до цього наказу, Позивач за період з 22.11.2023 по 26.11.2023 року отримував додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російської федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань в розмірі 100000 грн 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, на підставі рапорту капітана ОСОБА_2 (вх. №13768 від 01.12.2023), бойового наказу ком. в/ч НОМЕР_1 №3/3т/бн від 17.10.2023, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.01.2023 №59/дск (інв.699). 
Таким чином, за листопад 2023 року позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду: - з розрахунку 30 тис. грн. – за 9 днів, тобто 9 000, 00 грн.; - з розрахунку 100 тис. грн. – за 5 днів, тобто 16 666, 67 грн. Фактично виплачено за листопад 2023 року - 25 666, 67 грн.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2024 №58 «Про виплату додаткової винагороди за грудень 2023 року», та додатку 1 до цього наказу, позивач за період з 01.12.2023 по 01.12.2023 та з 07.12.2023 по 07.12.2023 отримував за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000 грн 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань на підставі рапорту майора ОСОБА_3 (вх. №105 від 02.01.2024 ), рапорту лейтенанта ОСОБА_4 (вх. №115 від 02.01.2024), БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/3т/БН від 17.10.2023 БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/5т/БН від 13.12.2023. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2024 №58 «Про виплату додаткової винагороди за грудень 2023 року», та додатку 3 до цього наказу, позивач у період з 08.12.2023 по 14.12.2023 та з 15.12.2023 по 31.12.2023 отримував додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російської федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань в розмірі 100 000 грн 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, на підставі рапорту майора ОСОБА_3 (вх. №105 від 02.01.2024 ), БН ком. в/ч НОМЕР_1 від 17.10.23 №3/3т, БН ком. в/ч НОМЕР_1 від 13.12.23 №3/5т. 
Таким чином, за грудень 2023 року позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду: - з розрахунку 30 тис. грн. – за 2 дні, тобто 1935, 48 грн.; - з розрахунку 100 тис. грн. – за 24 дні, тобто 77 419, 35 грн. Фактично виплачено за грудень 2023 року - 79 354, 83 грн.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2024 №3946 «Про виплату додаткової винагороди за червень 2024 року», та додатку 1 до цього наказу, Позивач за період з 03.06.2024 по 04.06.2024, з 11.06.2024 по 12.06.2024, з 19.06.2024 по 20.06.2024, з 26.06.2024 по 26.06.2024 отримував за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000 грн 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, на підставі рапорту підполковника ОСОБА_3 , (вх. №14572 від 05.07.2024), БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/5т/БН від 01.06.2024. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2024 №3956 «Про виплату додаткової винагороди за червень 2024 року», та додатку 3 до цього наказу, Позивач за період з 01.06.2024 по 02.06.2024, з 05.06.2024 по 10.06.2024, з 13.06.2024 по 18.06.2024, з 21.06.2024 по 25.06.2024, з 27.06.2024 по 30.06.2024 отримував додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російської федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань в розмірі 100000 грн 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, на підставі рапорту підполковника ОСОБА_3 , (вх. №14572 від 05.07.2024), БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/5т/БН від 01.06.2024. 
Таким чином, за червень 2024 року Позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду: - з розрахунку 30 тис. грн. – за 7 днів, тобто 7000, 00 грн.; - з розрахунку 100 тис. грн. – за 23 дні, тобто 76666, 67 грн. 
Фактично виплачено за червень 2024 року 83666, 67 грн.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2024 №5060 «Про виплату додаткової винагороди за липень 2024 року», та додатку 1 до цього наказу, Позивач за період з 31.07.2024 по 31.07.2024 отримував за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000 грн 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, на підставі рапорту підполковника ОСОБА_3 , (вх. №17350 від 04.08.2024), БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/5т/БН від 01.06.2024. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2024 №5060 «Про виплату додаткової винагороди за липень 2024 року», та додатку 3 до цього наказу, Позивач за період з 01.07.2024 по 30.07.2024 отримував додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російської федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань в розмірі 100000 грн 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, на підставі рапорту підполковника ОСОБА_3 , (вх. №17350 від 04.08.2024), БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/5т/БН від 01.06.2024. 
Таким чином, за липень 2024 року Позивачу було нараховно додаткову винагороду: - з розрахунку 30 тис. грн. – за 1 день, тобто 967,74 грн.; - з розрахунку 100 тис. грн. – за 30 днів, тобто 96 774,19 грн. 
Фактично виплачено за липень 2024 року - 97741,93 грн. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 №5969 «Про виплату додаткової винагороди за серпень 2024 року», та додатку 7 до цього наказу, Позивач за період з 22.08.2024 по 31.08.2024 отримував додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп. військовослужбовцям за час лікування, у зв`язку із отриманим поранення (контузії, травми, каліцтва), на підставі рапорту майора ОСОБА_5 , (вх. №20157 від 05.09.2024), довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №642/6120 від 23.08.2024.
Таким чином, за серпень 2024 року Позивачу було нараховано додаткову винагороду: - з розрахунку 100 тис. грн. – за 10 днів, тобто 32258, 06 грн. 
Фактично виплачено за серпень 2024 року - 32258, 06 грн. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2024 №7016 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2024 року», та додатку 7 до цього наказу, Позивач за період з 01.09.2024 по 03.09.2024 отримував додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп. військовослужбовцям за час лікування, у зв`язку із отриманим поранення (контузії, травми, каліцтва), на підставі рапорту майора ОСОБА_5 , (вх. № від 05.10.2024), довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)№642/6120 від 23.08.2024.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2024 №7016 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2024 року», та додатку 1 до цього наказу, Позивач за період з 05.09.2024 по 09.09.2024, з 27.09.2024 по 30.09.2024 отримував за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000 грн 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, на підставі рапорту майора ОСОБА_5 , (вх. №23170/5 від 05.10.2024), БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/5т/БН від 01.06.2024. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2024 №7016 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2024 року», та додатку 3 до цього наказу, позивач за період з 10.09.2024 по 10.09.2024 отримував додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російської федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань в розмірі 100 000 грн 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, на підставі рапорту майора ОСОБА_5 , (вх. №23170/5 від 05.10.2024), БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/5т/БН від 01.06.2024, ЖБД №18/3Т від 01.08.2021, БР ком. 1 дшб №63/9/6 від 10.09.2024. 
Таким чином, за вересень 2024 року Позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду: - з розрахунку 30 тис. грн. – за 9 днів, тобто 9000, 00 грн.; - з розрахунку 100 тис. грн. – за 4 дні, тобто 13 333, 33 грн. 
Фактично виплачено за вересень 2024 року - 22333, 33 грн. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2024 №7942 «Про виплату додаткової винагороди за жовтень 2024 року», та додатку 1 до цього наказу, Позивач за період з 12.10.2024 по 13.10.2024, з 20.10.2024 по 26.10.2024 отримував за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, на підставі рапорту підполковника ОСОБА_3 , (вх. №26455/1 від 05.11.2024), БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/5т/БН від 01.06.2024, БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/6т/БН від 17.10.2024. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2024 №7942 «Про виплату додаткової винагороди за жовтень 2024 року», та додатку 3 до цього наказу, Позивач за період з 01.10.2024 по 11.10.2024, з 14.10.2024 по 19.10.2024, з 27.10.2024 по 31.10.2024 отримував додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російської федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань в розмірі 100 000 грн 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, на підставі рапорту підполковника ОСОБА_3 , (вх. №26455/1 від 05.11.2024), БН ком. в/ ч НОМЕР_1 №3/5т/БН від 01.06.2024, БН ком. в/ч НОМЕР_1 №3/6т/БН від 17.10.2024, ЖБД №18/3т від 01.08.2021, БР ком. рвп №1/10/6 від 01.10.2024, БР ком. рвп №3/10/6 від 03.10.2024, БР ком. рвп №5/10/6 від 05.10.2024, БР ком. рвп №10/10/6 від 10.10.2024, БР ком. рвп №14/10/6 від 14.10.2024, БР ком. рвп №18/10/6 від 18.10.2024, БР ком. рвп №27/10/6 від 27.10.2024. 
Таким чином, за жовтень 2024 року Позивачу було нараховано додаткову винагороду: - з розрахунку 30 тис. грн. – за 9 днів, тобто 8709, 68 грн.; - з розрахунку 100 тис. грн. – за 22 дні, тобто 70967, 74 грн. 
Фактично виплачено за жовтень 2024 року - 79677, 42 грн. 
За лютий, травень, листопад, грудень 2024 року відповідачем не нараховано і не виплачено позивачу додаткову винагороду в зв`язку з наявністю таких наказів про самовільне залишення військової частини:
від 22.02.2024 №57, відповідно до якого 22.02.2024 року Позивач самовільно залишив район виконання бойового завдання під час дії воєнного стану;
від 02.05.2024 №131, відповідно до якого 02.05.2024 позивач прибув до складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;
від 30.11.2024 №352, відповідно до якого 30.11.2024 Позивач самовільно залишив район виконання бойового завдання під час дії воєнного стану;
від 07.12.2024 №359 відповідно до якого 07.12.2024 позивач прибув до складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
10.06.2025 представник позивача звертався до відповідача з заявою про виплату одноразової винагороди згідно постанови № 168 в розмірі 420000,00 грн.
17.06.2025 позивач подав відповідачу заяву, якою просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 1000000,00 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Позивач, вважаючи, що відповідачем не в повному обсязі здійснено виплати, передбачені Постановою № 168, не виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2023, 2024 роки, матеріальну допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, а також вважаючи, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ № 153 від 11.0.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» в розмірі 1000000,00 грн, звернувся до суду.
V. Джерела права і оцінка суду 
5.1. Щодо виплат позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. відповідно до Постанови №168.
Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Підпунктом «а» пункту 1 статті 9-2 Закону №2011-ХІІ визначено, що на період дії воєнного стану (особливого періоду): військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком №260.
За положенням пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у Порядку №260 врегульовані розділом XXXIV.
Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV цього Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою №168 виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями; (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Як обумовлено пунктом 4 розділу XXXIV Порядку №260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 10 розділу XXXIV Порядку №260).
Положення (абзацу 27) застосовуються з 01.06.2023 (тобто мають зворотну дію в часі) згідно з пунктом 4 наказу Міністерства оборони України №566 від 26.06.2023.
Повертаючись до обставин справи і надаючи оцінку доказам, наявним в матеріалах справи, щодо права позивача на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, суд зазначає таке.
В позовній заяві позивачем здійснено розрахунок недоплаченої суми такої винагороди, з якого вбачалось, що, на думку позивача, відповідачем протиправно не виплачено додаткову винагороду за лютий 2024 року, травень 2024 року, листопад 2024 року, грудень 2024.
Заперечуючи проти позову в цій частині, відповідач послався на накази командира військової частини, відповідно до яких встановлено, що в період з 22.02.2024 по 02.05.2024, з 30.11.2024 по 07.12.2024 позивач перебував за межами військової частини, самовільно залишивши її.
Суд враховує, що підпунктом 9.4 пункту 9 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 визначено не включати до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Також, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168, Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 до Порядку № 260 доповнено розділом XXXIV. 
Пунктом 15 розділу XXXIV установлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. та 30000 грн. не включати військовослужбовців, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували) - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Позивачем не заперечується, що в періоди з 22.02.2024 по 02.05.2024, з 30.11.2024 по 07.12.2024 він не перебував на службі без поважних причин.
Доказів скасування, визнання недійсними наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2024 №57, від 02.05.2024 №131, від 30.11.2024 №352, від 07.12.2024 №359, яким підтверджується самовільне залишення військової частини, позивачем не надано.
Отже, оцінюючи доводи сторін саме в цій площині, суд враховує, що, як вже зазначено вище, нормою пункту 15 розділу XXXIV Порядку № 260 заборонено включати до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн та 30000 грн військовослужбовців, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували) - за місяць, у якому здійснено порушення.
Відтак, суд погоджується з відповідачем, що військова частина НОМЕР_1 не мала правових підстав для нарахування і виплаті позивачу додаткової винагороди за лютий 2024 року, травень 2024 року, листопад 2024 року, грудень 2024.
Суд зауважує, що в додаткових поясненнях позивач повідомив суд, що вважає протиправним ненарахування додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн за інший період – листопад 2023 року, серпень 2024 року. При цьому, на підтвердження виконання в цей період бойових задач, позивач посилається на довідку військової частини НОМЕР_1 № 642/70/2452 від 04.05.2025, за якою позивач в період з 24.10.2023 по 02.11.2023; з 04.11.2023 по 02.12.2023; з 07.12.2023 по 22.02.2024; з 02.05.2024 по 21.08.2024; з 05.09.2024 по 11.09.2024; з 27.09.2024 по 30.11.2024; з 07.12.2024 по 13.12.2024; з 01.04.2025 по 04.04.2025 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та національних інтересів держави у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України.
В зв`язку з цим суд зауважує, що така зміна підстав позову не була позивачем належним чином оформлена відповідно до ст. 47 КАС України.
Крім того, довідка ВЧ НОМЕР_1 № 642/70/2452 від 04.05.2025 складена за формою додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (зі змінами). Така довідка в розумінні пункту 4 цього Порядку є підставою для надання заявнику статусу учасника бойових дій, про що і зазначено у довідці.
Разом з тим, відповідачем в межах періоду, визначеного в позові як спірного, надано суду щомісячні накази про нарахування додаткової винагороди військовослужбовцям військової частині НОМЕР_1 . Зокрема, наказ від 05.12.2023, в якому з посиланням рапорти і бойові накази, визначено, що додаткова винагорода за листопад 2023 року складає 25666,67 грн; наказ № 5969 від 05.09.2024, в якому додаткова винагорода, визначена на підставі рапорту і бойових наказів, складає 22333,33 грн.
У суду відсутні підстави вважати, що наведена в зазначених наказах інформація щодо рапортів, бойових розпоряджень є недостовірною.
При цьому вбачається, що накази складались у військовій частині НОМЕР_1 раз на місяць і витяги з усіх надані суду, що не дає підстави для припущення, що існують інші накази. 
Отже, суд доходить висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача нарахувати додаткову винагороду не підтверджена належними і допустимими доказами.
5.2. Щодо виплати позивачу 70000 грн за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань. відповідно до Постанови №168
Згідно із пунктом 1 розділу XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок №260), на період воєнного стану військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань:
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно;
на тимчасово окупованій російською федерацією території України;
на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій;
на території противника.
Пунктом 2 розділу XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260 визначено, що підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій або бойове донесення;
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань кожним військовослужбовцем (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу.
Інформацію про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань у минулому місяці відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців, до 05 числа поточного місяця в установленому законодавством порядку.
Військовослужбовцям, які вибувають до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу частини та мають менше 30 днів виконання бойових (спеціальних) завдань в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась, інформація про такі дні зазначається у наказі командира військової частини (установи, організації).
За приписами пунктів 4, 5, 6 розділу XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260 виплата одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин (установ, організацій).
Накази про виплату одноразової винагороди особовому складу, у якого право на отримання одноразової винагороди настало у минулому місяці, видаються до 05 числа поточного місяця на підставі:
даних обліку днів для виплати одноразової винагороди, які підтверджують наявність сумарно обчислених 30 днів виконання завдань військовослужбовцями в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась;
інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної у витязі з наказу командира військової частини (установи, організації) за попереднім місцем проходження служби військовослужбовця;
інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної військовою частиною (установою, організацією), до якої для виконання завдань був відряджений військовослужбовець.
Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати одноразової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу.
Отже, на період воєнного стану, згідно з пунктом 1-1 Постанови №168, розділом XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260, військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 грн за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно; на тимчасово окупованій російською федерацією території України; на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій. Підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій або бойове донесення; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань кожним військовослужбовцем.
Позивач в позовній заяві зазначив, що до звернення до суду він звертався до Генерального штабу Збройних Сил України із заявою про виплату грошового забезпечення у вигляді одноразової винагороди в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань, в обґрунтування якого зазначив, що в період з 02.05.2024 по 04.04.2025 заявник брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у зв`язку з чим він просив виплатити зазначений вид грошового забезпечення.
27 червня 2025 року з військової частини надійшов лист, в якому скаржника поінформовано, що станом на дату надходження звернення питання нарахування додаткової винагороди знаходиться в адміністративній групі штабу, після чого, у разі позитивного розгляду, будуть внесені зміни та доповнення до відповідних наказів командира військової частини НОМЕР_1 і буде здійснено перерахунок додаткової винагороди на особистий рахунок скаржника.
Листом від 06.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомило скаржника про те, що командуванню військової частини НОМЕР_1 визначено завдання опрацювати заяву скаржника та у найкоротші строки надати запитувану інформацію. Повідомлено, що довідкову інформацію можна отримати в адміністративній групі штабу та у фінансово-економічній службі військової частини НОМЕР_1 .
Позивач зазначає, що в липні 2025 року йому було виплачено 70000,00 грн.
Відповідач це твердження не спростував.
За розрахунками позивача, які з огляду на попередні звернення, ґрунтуються на довідці ВЧ НОМЕР_1 № 642/70/2452 від 04.05.2025, сума недоплаченої одноразової допомоги складає 140000,00 грн.
Для правильного вирішення цього спору суду необхідно з`ясувати правову природу одноразової винагороди та її відмінності від додаткової винагороди, обидві з яких передбачені п.1-1 Постанови № 168.
Так виплата додаткової винагороди у розмірі до 100000, здійснюється тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.
Натомість виплата одноразової винагороди здійснюється у разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Тобто, з викладеного логічним є висновок, що одноразова винагорода виплачується додатково до винагороди у розмірі 100 000,00 грн у разі дотримання вимог, що ставляться для виплати до винагороди у розмірі 100000,00 грн та за умови виконання бойових (спеціальних) завдань у певних локаціях.
Відповідно завданням суду є встановити чи виконував позивач такі завдання у світлі особливостей доказування в адміністративному судочинстві.
У цьому контексті необхідно наголосити на нормі ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач проти позову в цій частині не заперечив, як і не заперечив факт участі позивача у виконанні бойових (спеціальних) завдань у певних локаціях, жодних доказів на спростування права позивача на отримання одноразової винагороди в розмірі 70000,00 грн не надав. 
Також, відповідачем не спростовано наявність у позивача права на одноразову винагороду і у відповіді на заяву позивача про виплату такої винагороди.
При цьому, суд вважає спірним період з 01.04.2024 (дати набрання чинності змінами до Постанови № 168, що передбачають виплату одноразової винагороди) по 04.04.2025 (дату, зазначену в довідці ВЧ НОМЕР_1 № 642/70/2452 від 04.05.2025, на яку посилається позивач в обгрунтування позову в цій частині). 
Як встановлено судом, загальний період безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, за який позивачу нараховано додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, становив в спірний період 75 днів. 
Отже, виплата одноразової допомоги за цей період не може перевищувати 140000,00 грн.
Водночас, відповідач у липні 2025 року здійснив виплату одноразової допомоги в розмірі 70000,00 грн, тобто за 30 днів. 
Відтак, в зв`язку з незапереченням відповідачем, що позивач виконував бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, суд доходить висновку, що відповідача слід зобов`язати здійснити нарахування і виплату позивачу одноразової винагороди в розмірі 70000,00 грн за 30 днів (сумарно обчислених) в період 01.04.2024 по 04.04.2025.
5.3. Щодо грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Розділом XXIII Порядку № 260 врегульовано порядок виплати грошової допомоги для оздоровлення. Так, пунктами 1.2. передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Відповідно до наданих відповідачем доказів позивачу в період 2023,2024 року грошова допомога на оздоровлення була виплачена. Так, 02.12.2023 року Відповідач виплатив Позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, у сумі 22998,35 грн., що підтверджується довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунок одержувача від 18.02.2026, виданої АТ КБ «ПриватБанк». Також, 31.10.2024 року Відповідач виплатив Позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік у сумі 25524, 99 грн., що підтверджується довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунок одержувача від 18.02.2026, виданої АТ КБ «ПриватБанк» (довідка додається). Таким чином підстави для задоволення позовної вимоги Позивача у частині зобов`язання Відповідача виплатити Позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2023 та 2024 роки – відсутні
Оцінюючи вимоги позивача про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд керується приписами пункту 1, підпункту третього пункту 7, пункту 9 розділу XXIV Порядку № 260, за якими військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Відповідно до пункту 6 наказу Міністерства оборони України від 12.03.2021 № 45 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2020 рік", від 12.03.2021 № 59 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік", матеріальну допомогу військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) виплачувалася у розмірі одного окладу за їхнім військовим званням.
Суд зауважує, що пункт 6 окремого доручення Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд визначає перелік підстав, за наявності яких військовослужбовцям у 2024 році надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується один раз у 2024 році за однією з підстав внаслідок події, яка настала у 2024 році або у 2023 році, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події 
Оскільки матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з рапортами про виплату відповідної допомоги у 2024 році, тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.
5.4. Щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) (далі Постанова №153).
Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу;
Збройні Сили;
Міністерство оборони;
військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Також, у пункті 4 Постанови № 153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
З аналізу вказаних положень Постанови № 153 суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн. надається у зв`язку з дотриманням таких вимог:
- громадянин України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, мав бути прийнятий (в тому числі за контрактом) або призваний на військову службу у віці до 25 років під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні»;
- така особа проходить військову службу (станом на момент набрання чинності вказаною постановою) та брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора;
- вказана особа не входить до кола військовослужбовців, які визначені абзацом п`ятим пункту 4 Постанови № 153, яким винагорода не виплачується.
Застосовуючи зазначені вище критерії, необхідні для отримання такої одноразової грошової допомоги пунктами, суд зазначає, що позивач уклав контракт до досягнення 25-річного віку, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), на дату набрання чинності Постановою № 153 (13.02.2025) позивач проходив військову службу.
Ці обставини не є спірними між сторонами. 
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що позивач двічі притягався до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани за порушення військової дисципліни, виражене у самовільному залишенні місця служби, про що свідчать наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2024 №2292 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», а також наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2024 №9279 «Про результати проведення службового розслідування».
Також, відповідач звертає увагу суду на внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.10.2024 року відомостей про реєстрацію слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську, кримінального провадження №62024050010012001 за фактом самовільного залишення ОСОБА_1 розташування підрозділу з метою ухилення від проходження військової служби.
Позивач ці факти не спростував, проте послався на те, що реєстрація кримінального провадження не є тотожною притягненню особи до кримінальної відповідальності, а також наголосив на тому, що строк дії дисциплінарного стягнення, накладеного на позивача 04.05.2024 закінчився.
Оцінюючи доводи сторін в цій частині суд враховує, що з аналізу норми абзацу 5 пункту 4 Постанови № 153 вбачається, що військовослужбовець не має права на одноразову допомогу в розмірі 1 млн гривень якщо він: 1) був притягнутий до кримінальної відповідальності; або 2) два або більше разів притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, або 3) два або більше разів притягувався на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.
В рішенні Конституційного суду України від 27.10.1999 у справі № 1-15/99 зазначено, що відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а згідно із статтею 3 Кримінального кодексу України ( 2001-05 ) кримінальній відповідальності підлягає лише особа, винна у вчиненні злочину, тобто така, що умисно або з необережності вчинила передбачене законом суспільно небезпечне діяння. Ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню інакше як за вироком суду й відповідно до закону. Ці положення дають підстави розглядати кримінальну відповідальність як особливий правовий інститут, у межах якого здійснюється реагування держави на вчинений злочин. 
Вочевидь, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.10.2024 свідчить про ініціювання відповідачем притягнення позивача до кримінальної відповідальності, проте не є фактом притягнення до такої.
Що стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Відповідно до визначень наведених у статтях 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до статті 26-1 Дисциплінарного статуту строк дії дисциплінарних стягнень з дня їх оголошення військовослужбовцю становить:
зауваження - один місяць;
догана - два місяці;
сувора догана - три місяці.
За обставинами цієї справи позивач мав дисциплінарне стягнення у вигляді сурової догани, накладене 04.05.2024, строк дії якого сплив 04.08.2024.
Отже, на момент набрання чинності Постановою № 153 (13.02.2025) позивач мав одне дисциплінарне стягнення, накладене 07.12.2024, строк дій якого не закінчився. 
Відтак, суд не встановив наявність підстав для застосування до позивача норми абзацу 5 ч. 4 Постанови № 153. 
За таких обставин, бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу одноразової допомоги, передбаченої Постановою № 153, не ґрунтується на законі.
VII. Висновки суду
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
В зв`язку з відсутністю заяв сторін про понесені судові витрати суд не вирішує питання про їх розподіл.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) за період з 01.04.2024 по 04.04.2025
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) за період з 01.04.2024 по 04.04.2025.
4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до положень пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до положень пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
6. В іншій частині позову відмовити

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко