н\п 2/490/2788/2026 Справа № 344/19799/25

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року м.Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

05.11.2025 року позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в особі свого представника, звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №1405-8868 від 07.06.2024 року в сумі 59000,00 грн та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 07.06.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту (credоs.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1405-8868. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав відповідачці кредит у сумі 9000,00 грн, строком на 365 днів,базовий період – 30 днів; знижена % ставка – 1,45 % в день; стандартна % ставка – 1,45 % в день. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 19.09.2025 року загальний розмір заборгованості відповідачки за Кредитним договором становить: 74773,50 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 11800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 62973,50 грн. 
Разом з тим, сторона позивача зазначає, що Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 15773,50 грн, за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 59000,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 11800,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 47200,00 грн; що разом становить 59000,00 грн.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.11.2025 року прийнято та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 13.01.2026 року на 14 год 30 хв.
13.01.2026 року судове засідання відкладено на 24.02.2026 року на 11 год.00 хв, в зв`язку з неявкою сторін.
16.02.2026 року від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, мотивуючи це тим, що розмір нарахованих процентів більш ніж у 5 разів перевищує тіло кредиту, що є неспівмірним, надмірним та таким, що порушує принципи розумності, справедливості та добросовісності, відповідно до ст. 3, 509, 1056-1 ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» та фактично має явно надмірний характер і не відповідає принципу співмірності.
Також, відповідачка посилалася на те, що має статус внутрішньо переміщеної особи. Збройна агресія РФ і вимушене переселення та погіршення фінансового стану також вплинуло на взяття кредиту та невиконання фінансових зобов`язань. Заначає, що Кредитний договір було укладено з мікрофінансовою організацією дистанційно, без належного індивідуального роз`яснення умов договору та реальних фінансових наслідків. 
При цьому, відповідачка стверджує, що на момент укладення спірного кредитного договору вона перебувала у психологічній залежності від свого чоловіка та зазнавала маніпулятивного впливу, зокрема шляхом погроз припинення стосунків залишення її, що створювало стан постійного психологічного тиску. У сукупності з її вразливим психоемоційним станом це суттєво вплинуло на її волевиявлення, обмежило здатність повною мірою усвідомлювати фінансові наслідкі та сприяло укладенню кредитного договору на кабальних умовах.
За такого, враховуючи вищевказане, відповідачка просила відмовити в частині стягнення з неї надмірних відсотків та врахувати її вразливий психоемоційний стан та зовнішній психологічний вплив при оцінці дійсності та свободи її волевиявлення.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.02.2026 року постановлено дану цивільну справу передати за підсудністю до Центрального районного суду м.Миколаєва, за місцем реєстрації відповідачки як внутрішньо переміщеної особи.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 року дану справу передано на розгляд судді Гуденко О.А.
Ухвалою судді Гуденко О.А. від 25.03.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
07.06.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладений Договір про відкриття кредитної лінії №1405-8868 продукту «CREDОS», відповідно до п.п.2.2, якого сторони погодили, що кредитодавець відкрив для позичальника кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту) та інші платежі, передбачені цим Договором, у порядку, передбаченому цим Договором. 
Згідно з п. 2.4 Договору мета відкриття кредитної лінії - для задоволення особистих потреб Позичальника.
Відповідно до п. 3.1 Договору, цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору в розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
За п.п 4.1, 4.2 Договору, загальний розмір Кредиту (сума Кредиту) за цим Договором становить 9000,00 грн. Дата надання/видачі Кредиту 07.06.2024 р.
Відповідно до п.п. 4.6 Договору, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1. цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту.
Згідно з п. 4.10 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 1,45% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення (виплати) Кредиту 06.06.2025 року. (п.4.13 Договору).
Відповідно до п.п. 4.14-4.17 Договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 8379,59%. 
Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає: 56 632,50 грн та включає в себе: суму Кредиту, комісію за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту)та проценти за користування Кредитом.
Денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає: 1,491%.
Загальні витрати за споживчим кредитом на дату кладення цього Договору складають: 47632,50 грн та включають у себе проценти за користування Кредитом та комісію за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту).
Відповідно до п. 12.1 Договору, цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.
Позичальник підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті Кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п.12.4. Договору).
11.06.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1405-8868, за умовами якоїКредитодавець та Позичальник підтверджують, що станом на момент укладення цієї Додаткової угоди: сума Кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди становить: 9000.00 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування Кредитом становить: 652,50 грн. Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових грошових коштів у Кредит за Договором та продовження строку кредитування/строку дії Договорах на наступних умовах: 
- Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику у Кредит додаткові грошові кошти в розмірі 2800,00 грн. 
- Дата надання/видачі додаткових грошових коштів у Кредит: 11.06.2024 р. 
- Після надання Кредитодавцем Позичальнику у Кредит додаткових грошових коштів Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 11800,00 грн., яка складається з суми Кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих Позичальнику у Кредит на підставі цієї Додаткової угоди.
- Позичальник зобов`язується повернути Суму неповернутого Кредиту у строк, що становить 365 календарних днів з моменту укладення цієї Додаткової угоди, та на умовах, викладених у Договорі, з урахуванням умов цієї Додаткової угоди та сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених Договором. Крім того, Позичальник підтверджує наявність власного зобов`язання перед Кредитодавцем сплатити несплачені проценти та несплачену комісію ( увипадку їх наявності) у строки та на умовах, викладених у Договорі.
Згідно із довідкою про перерахування суми кредиту за Договором позики №1405-8868 від 07.06.2024 року та додатковою угодою до нього від 11.06.2024 року, ОСОБА_1 за допомогою системи LiqPay на картковий рахунок НОМЕР_1 видано кредитні кошти, а саме: 07.06.2024 р. на суму 9000,00 грн, 11.06.2024 року на суму 2800,00 грн.
Також, факт перерахування кредитних коштів на суми 9000,00 грн та 2800,00 грн підтверджуються квитанціями АТ «Приват Банк» №2472707973 від 07.06.2024 року та №2474121324 від 11.06.2024 року.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідачкою у відзиві на позовну заяву не заперечувався факт отримання від позивача кредитних коштів на загальну суму 11800,00 грн.
За такого, позивачем підтверджено факт виконання ним своїх зобов`язань щодо надання відповідачці кредитних коштів на умовах, встановлених Кредитни договором №1405-8868 від 07.06.2024 року та додатковою угодою до нього від 11.06.2024 року.

Щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього в електронній формі.
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.
Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України " Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України « Про електронну комерцію»).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України " Про електронну комерцію).
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №1405-8868 від 07.06.2024 року та Додаткова угода до Договору від 11.06.2024 року.
Кредитний договір та Додаткова угода підписані електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів (одноразовими паролями) «А8577» та «А9299», відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно п.п. 3.1.-3.3. Договору, цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладання цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надає Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом заповнення на веб-сайті Кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту Кредитодавця та які необхідні для укладення цього Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. 
При поданні інформації відповідно до п.3.2. цього Договору Позичальником вперше, відбувається реєстрація Позичальника у ІТС Кредитодавця через веб-сайт Кредитодавця та формується Позичальнику його особистий розділ у ІТС Кредитодавця (Особистий Кабінет). Доступ до Особистого Кабінету здійснюється Позичальником після авторизації шляхом використання одноразового паролю, який надсилається Кредитодавцем Позичальнику каналом комунікації, що наданий Позичальником згідно п.3.2. цього Договору (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), зокрема але не виключно в один із наступних способів: - у СМС-повідомленні; - з використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber, WhatsApp, Telegram, тощо); - електронним листом; - шляхом здійснення дзвінку та повідомлення одноразового паролю. Використання одноразового паролю має юридичне значення ідентифікації Позичальника в розумінні положень ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». 
Таким чином, встановлено, що Кредитний договір та Додаткова угода між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 укладені в електронному вигляді, із застосуванням електронних підписів. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачці за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору та додаткової угоди до нього.
Судом встановлено, що без здійснення вказаних дій відповідачкою Договір про відкриття кредитної лінії №1405-8868 продукту «CREDОS» від 07.06.2024 року та Додаткова угода до Договору від 11.06.2024 року не були б укладеними сторонами, отже ці правочини, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеному в письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що Договір про відкриття кредитної лінії №1405-8868 продукту «CREDОS» від 07.06.2024 року та Додаткова угода до Договору від 11.06.2024 року, укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідають вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору та додаткової угоди.

Щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за Договором про відкриття кредитної лінії №1405-8868 продукту «CREDОS» від 07.06.2024 року та Додатковою угодою до Договору від 11.06.2024 року, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з останньої заборгованості за тілом кредиту в сумі 11800,00 грн.

Щодо стягнення суми заборгованості за процентами.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 19.09.2025 року, загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідачки, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 74773,50 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом – 11800,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 62973,50 грн. 
Однак, позивачем було прийнято рішення про списання з відповідачки, в рамках Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», заборгованості за нарахованими процентами у загальній сумі 15773,50 грн та стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за Кредитним договором №1405-8868 від 07.06.2024 року та Додатковою угода від 11.06.2024 року у розмірі 59000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту – 11800,00 грн та прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 47200,00 грн.
Відповідачка заперечуючи проти суми нарахованих процентів урозмірі 47200,00 грн, крім іншого, посилалася на неспівмірність розміру нарахованих процентів із самим зобов`язанням.
Разом з тим, суд критично оцінює вказані твердження відповідачки, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова ВП ВС від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18)).
Як встановлено судом вище, в п. 4.10 Договору сторони погодили, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 1,45% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою).
За п.4.13. Договору строк кредитування 365 днів.
В п.2.5. Додаткової угоди від 11.06.2024 року до Договору №1405-8868 від 07.06.2024 року сторони погодили продовження строку кредитування/строку дії Договору, а саме: строк кредитування, тобто строк на який надається Кредит відповідачці становить 369 днів.
Тобто, сторонами погоджений розмір процентів, строк та порядок їх нарахування.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором №1405-8868 від 07.06.2024 року вбачається, що позивачем у відповідності до п.п.4.10. Договору та 2.5 Додаткової угоди в період з 07.06.2024 року по 10.06.2024 року (369 днів) нараховувалися проценти за стандартною ставкою – 1,45%. 
Отже, з наданого розрахунку вбачається, що проценти у сумі 62973,50 грн нараховувалися у відповідності до погоджених відповідачкою умовами.
Оскільки нормативно-правовими актами, в тому числі актами Національного Банку України, не затверджено зразок «Розрахунку заборгованості кредитним договором», тому розробка такого документу такого типу віднесена до компетенції кожної фінансової установи.
За таких обставин, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості є формою, встановленою фінансовою установою, мета якого фіксування кредитної заборгованості позичальника.
Враховуючи правовий висновок Верховного Суду у постанові від 17.12.2020 по справі 278/2177/15-ц, суд визнає наданий позивачем розрахунок заборгованості належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України.
Крім того, суд враховує, що відповідачкою, яка не погоджується з розрахунком заборгованості позивача, не надано власного контррозрахунку заборгованості, підтвердженого відповідними доказами.
Також, суд звертає увагу, що позивачем частково списано заборгованість відповідачки по процентам до 47200,00 грн.
Разом з тим, відповідно ч. 5 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування" (ст. 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 - тобто на час укладення договру діяла саме ця редакція Закону) , максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Отже, виходячи з вказаних положень Закону, максимальний розмір відсотків за вказаним кредитом має складати 43 542 грн (11800грн х 1% х 369 днів)

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Аналогічний висновок викладений у постановах КЦС ВС від 13.03.2024 року, справа № 725/3821/23, провадження № 61-15366св23, від 02 червня 2022 року, справа № 602/1455/20, провадження № 61-475св22.
За такого, аналізуючи зміст Кредитного договору №1405-8868 від 07.06.2024 року та Додаткової угоди від 11.06.2024 року та невиконання відповідачкою кредитних зобов`язань суд дійшов висновку, що на користь кредитора з позивачльника підлягають до стягнення 43 542 грн заборгованості по процентам за користування кредитом , що відповідає умовам договору, підписаного між позивачем та відповідачкою, та положенням ЗУ"Про споживче кредитування".
При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідачки на приписи ч.3 ст. 551 ЦК України та ч.3 ст. 509 ЦК України, з наступних підстав.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов висновку, що проценти за користування кредитом – це проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Частинами 1- 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Разом з тим, позивачем була заявлена вимога про стягнення процентів за користування кредитними коштами в розмірі 47200,00 грн, що були нараховані в межах строку кредитування. Вимога про стягнення неустойки у вигляді штрафу або пені позивачем не заявлялася.
Отже, відповідачка помилково ототожнила проценти за користування кредитними коштами з неустойкою.
Також, відповідачка посилалася на погіршення свого фінансового стану, що вплинуло на невиконання нею фінансових зобов`язань.
Щодо вказаних тверджень суд зазначає наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. 
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відсутність у позичальника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у розумінні вимог статті 617 ЦК України. А стаття 625 ЦК України прямо вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами, оскільки це прямо передбачено статтею 629 ЦК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. 
Відповідачка, зі свого боку погодилася з такими умовами договору, підписавши кредитний договір та додаткову угоду до нього у передбачений законом спосіб.
Кредитний договір №1405-8868 від 07.06.2024 року та Додаткова угода від 11.06.2024 рокуукладалися на власний розсуд кредитора і позичальниці та з урахуванням вимог цивільного, банківського законодавства та вказаних правил.
Крім того, суд зазначає, що скрутне матеріальне становище не є підставою для звільнення відповідачки від повернення отриманих кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, однак, при умові доведеності, може слугувати для відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, як це передбачено ст. 435 ЦПК України.
Щодо посилання ОСОБА_1 на її психоемоційний стан під час укладення кредитного договору та її посилання на ст. 225 ЦК України, суд зазначає наступне.
Статтею 225 ЦК України, на яку посилається відповідачка, передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів визнання Договору про відкриття кредитної лінії №1405-8868 від 07.06.2024 року та Додаткової угоди до даного договору від 11.06.2024 року недйсними, а також доказів звернення ОСОБА_1 до суду з позовними вимогами про визнання вказаних правочинів недійсними на підставі ч. 1 ст. 255 ЦК України.
Суд зазначає, що зміна обставин, психоемоційний стан та вплив сторонніх осіб на відповідачку при укладення вказаного вище договору кредиту та додаткової угоди, на які посилається відповідачка, ніяким чином не пов`язана з умовами виконання договору. Позивач свої зобов`язання по договору виконав, позичальниця, в свою чергу, отримала те, на що розраховувала - грошові кошти для споживчих потреб. 
Відповідно до ст. 7 ЦК України за звичаєм ділового обороту ризик покладається на ту сторону в правочині, яка має невиконані зобов`язання по відношенню до іншої сторони правочину (ст. 526 ЦК України). Кредитним договором обов`язок по поверненню суми кредиту покладається на позичальника, тож, стає зрозумілим, що валютні ризики несе позичальник як сторона, яка має невиконані зобов`язання за кредитним договором.
Посилання відповідачки можливе в якості підстави для визнання договорів недійсними або припиненими є загальними, невизначеними та недоведеними. 
Кредитний договір та Додаткова угода до нього складені у повній відповідності до норм статей 1054, 1055, 1056, 1056 ЦК України, які регулюють окремий вид цивільних відносин - кредитних відносин. Дії ж позичальниці з оскарження розміру процентів, нарахованих позивачем відповідно до умов кредитного договору та додаткової угоди до нього, свідчать не тільки про посягання на моральні засади суспільства, які передбачають добросовісне здійснення прав та виконання взятих на себе обов`язків, а і про намагання перекласти відповідальність за свою неспроможність виконувати умови кредитного договору на кредитора, який вчасно та належним чином виконав свої обов`язки за вказаними договорами, та намагання відповідачки уникнути виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та процентів за їх користування. 
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відтак, оскільки ОСОБА_1 прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами Кредитного договору та Додаткової угоди до нього, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» щодо стягнення з відповідачки заборгованості за Кредитним договором №1405-8868 від 07.06.2024 року та Додаткової угоди від 11.06.2024 року у загальному розмірі 55 342,00 грн, з яких: 11800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 43 542 грн - заборгованість за процентами.

Щодо стягнення судових витрат.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3938 від 16.10.2025 року.
За такого, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог у сумі 2 271,82 грн (94%).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 549, 610-612, 625, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 77-81, 259, 263-265, 247, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1405-8868 продукту «CREDОS» від 07.06.2024 року та Додатковою угодою до Договору від 11.06.2024 року у розмірі 55 342,00 грн (п`ятдесят п`ять тисяч триста сорок дві гривні), з яких: 11800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 43 542,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» витрати на судовий збір у сумі 2 271,82 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          О.А. Гуденко