Справа № 646/393/26 
№ провадження 2/646/1851/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року     м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого – судді Благої І.С.,
з участю секретаря судового засідання Левченко В.О.,
представниці позивачки – ОСОБА_1 ,
представниці відповідача – Миронової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Куп`янський закл ад дошкільної освіти (ясла-садок) № 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі та компенсацію за дні невикористаної відпустки у розмірі 16 961,36 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, у розмірі 37 884,00 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів , всього 54 845,36 грн.(п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сорок п`ять грн. 36 коп.) та просила поновити строк для звернення до суду.
Позов обґрунтовано тим, що позивачка 04.04.2005 року відповідно до наказу № 67/с від 04.04.2005 року була прийнята на роботу на посаду вихователя Дошкільного виховного закладу № 15 загального розвитку. 19.06.2022 року наказом № 44-к від 17.06.2022 року позивачка була звільнена з роботи з посади вихователя Куп`янського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.01.2024 року вбачається, що: за січень 2022 року Відділом освіти нараховано заробітну плату 8463,02 грн., виплачено 8463,02 грн., нараховано суму податку 1523,34 грн., перераховано 1523,34 грн.; за лютий 2022 року Відділом освіти нараховано заробітну плату 8635,99 грн., виплачено 8635,99 грн., нараховано суму податку 1554,48 грн., перераховано 1554,48 грн.; за березень 2022 року Відділом освіти нараховано заробітну плату 4763,42 грн., виплачено 4763,42 грн., нараховано суму податку 857,42 грн., перераховано 857,42 грн.; за квітень 2022 року Відділом освіти нараховано заробітну плату 9579,44 грн., виплачено 0,00 грн., нараховано суму податку 1724,30 грн., перераховано 0,00 грн.; за травень 2022 року Відділом освіти нараховано заробітну плату 3048,97 грн., виплачено 0,00 грн., нараховано суму податку 548,81 грн., перераховано 0,00 грн.; за червень 2022 року Відділом освіти нараховано заробітну плату 16961,36 грн., виплачено 0,00 грн., нараховано суму податку 3053,04 грн., перераховано 0,00 грн. З інформації, наданої Пенсійним фондом України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (Форма ОК-5) вбачається, що з позивача за 2022 рік страхові внески стягувалися з січня по травень, з червня по грудень відомості відсутні, за звітний 2022 рік у червні місяці за відпрацьовані до моменту звільнення позивачки 19 днів сума нарахованої та невиплаченої відповідачем заробітної плати складає 0,00 гривень. При звільненні 19.06.2022 року, в порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України, позивачу не видані копія наказу про звільнення та письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, з позивачем не проведено повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України. Згідно з випискою банка по картковому рахунку позивача, наданої за період з 01.01.2022 року по 11.08.2023 року, 24.01.2023 року відповідачем перерахована заробітна плата позивачу двома платежами в розмірі 2 423,94 грн. та 7 595,61 грн. Таким чином, заробітна плата за квітень та травень 2022 року була виплачена позивачу лише 24.01.2023 року, заробітна плата за червень 2022 року не виплачена. Листом № 01-36/246 від 29.04.2025 року відповідач повідомив позивача, що в червні 2022 року нарахування заробітної плати не проводилось та заборгованість по заробітній платі відсутня, що суперечить даним Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Відповідачем не виконано вимоги закону щодо повного розрахунку з позивачем при звільненні, у розмірі, визначеному саме відповідачем – 16961,36 грн. (згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків), що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за червень 2022 року та компенсацію за дні невикористаної відпустки в розмірі 16 961,36 грн. Середньоденна заробітна плата позивача складає 287,00 грн. Середній заробіток позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, необхідно рахувати з 20.06.2022 року (наступний день після звільнення) по 20.12.2022 року та у цей період кількість робочих днів складає: у червні 2022 року - 9 днів, у липні 2022 року 21 день, у серпні 2022 року 23 дні, у вересні 2022 року 22 дні, у жовтні 2022 року 21 день, у листопаді 2022 року 22 дні, у грудні 2022 року 14 днів, що загалом складає 132 дні. Сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню з відповідача за весь час затримки розрахунку, складає 37 884,00 гривень (287,00 грн. х 132 дні).
Щодо пропущеного строку звернення до суду зазначає, що строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Відповідач не вручав позивачу письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні. Отже, вона не пропустила строк звернення до суду, оскільки вона не отримувала від відповідача письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні
Представниця відповідача подала відзив на позов, в якому зазначила, що позивачка була прийнята та звільнена з посади вихователя Куп`янського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області. Отже Куп`янський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області є роботодавцем позивача та є юридичною особою, яку обслуговує централізована бухгалтерія. Згідно з Довідкою про доходи від 25.03.2026р. позивачу з нарахованої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку з суми 16 961,36 грн. буде утримано ПДФО – 3053,04 грн, військовий збір – 254,42 грн, проф. внески – 169,61 грн. Всього до виплати на руки 13 484( тринадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) 29 грн. Отже, при задоволенні позову про стягнення відповідних сум в рішенні повинно бути зазначено про стягнення суми «з послідуючим утриманням податків і обов`язкових платежів». З розміру середнього заробітку також утримуються обов`язкові податки та збори під час виплати.

Рух справи

Ухвалою судді від 21.01.2026 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Під час судового розгляду представниця позивачка підтримала позов та доводи, якими він обґрунтований.
Представниця відповідачки у судовому засіданні підтримала доводи свого відзиву. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Згідно з копією трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 04.04.2005 на підставі Наказу № 67/с від 04.04.2005 прийнята на посаду вихователя Дошкільного виховного закладу №15 загального розвитку.
Рішенням XXIII сесії Куп`янської міської ради IV скликання від 16.08.2005 року Дошкільний виховний заклад з 16.08.2005 року перейменовано на Дошкільний начальний заклад – ясла-садок №15.
Рішенням V сесії Куп`янської міської ради IV скликання від 04.02.2011 року Куп`янський дошкільний навчальний заклад – ясла-садок №15 Куп`янської міської ради Харківської області перейменовано в Куп`янський дошкільний навчальний заклад – ясла-садок - № 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області., про що свідчить запис у трудовій книжці.
Рішенням LXI сесії Куп`янської міської ради VІІ скликання від 26.07.2019 року № 1279- VІІ Куп`янський дошкільний навчальний заклад – ясла-садок-№ 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області перейменовано в Куп`янський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області.
Наказом №200-0 від 20.12.2021 перейменовано назву посади вихователь на вихователь закладу дошкільної освіти.
Наказом №44-к від 17.06.2022 ОСОБА_2 19.06.2022 року звільнено з роботи з посади вихователя Куп`янського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.
Згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.01.2024 року за період з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2023 року Відділом освіти нараховано заробітну плату:
- в січні у розмірі 8463,02 грн., виплачено 8463,02 грн., нараховано суму утриманого податку – 1523,34 грн., перераховано – 1523,34 грн.; 
- в лютому нараховано заробітну плату у розмірі 8635,99 грн., виплачено – 8635,99 грн., нараховано суду утриманого податку – 1554,48 грн., перераховано – 1554,48 грн.; 
-в березні нараховано заробітну плату у розмірі 4763,42 грн., виплачено - 4763,42 грн., нараховано суму утриманого податку – 857,42 грн., перераховано – 857,42 грн.; 
- в квітні нараховано заробітну плату у розмірі 9579,44 грн., виплачено – 0 грн., нараховано суму утриманого податку – 1724,3 грн., перераховано – 0 грн.; 
- в травні нараховано заробітну плату у розмірі 3048,97 грн., виплачено – 0 грн., нараховано суму утриманого податку – 348,81 грн., перераховано – 0 грн.; 
- в червні нараховано заробітну плату у розмірі 16961,36 грн., виплачено – 0 грн., нараховано суму утриманого податку – 3053,04 грн., перераховано – 0 грн.
У листі начальника відділу освіти Куп`янської міської ради від 29.04.2025 року зазначено, що в червні 2022 року Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області нарахування заробітної плати не проводилось. По даним бухгалтерського обліку заборгованість по заробітній платі за червень 2022 року у ОСОБА_2 відсутня.
Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який сформований 19.05.2024 засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, містить відомості про заробіток позивачки у квітні 2022 року – 9579,44 грн. та 30 днів трудових відносин, у травні – 3048,97 грн. та 31 день трудових відносин, у червні – 0 грн. та 19 днів трудових відносин.
Згідно з копією відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб у Пенсійному Фонді України від 19.052024 року. відповідач є страхувальником як роботодавець, що сплачує єдиний соціальний внесок за позивачку як працівника.
Представник відповідача надала копію довідки про доходи позивачки від 25.03.2026, з якої встановлено, що загальна сума доходу позивачки за червень 2022 року становить 16961,36 грн., податок з доходів фізичних осіб – 3053,04 грн., військовий збір – 254,42 грн., проф. внески – 169,61 грн., до сплати на руки – 13484,29 грн.
Відповідно до виписки по картці ОСОБА_2 24.01.2023 року на рахунок позивачки зараховано заробітну плату з Відділу освіти у сумі 2423,94 грн. та 7595,61 грн.

Релевантне законодавство 

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.
Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Відповідно до ч. 1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відпустки» державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.
Згідно зі ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.
Відповідно до ст. 74 КЗпП громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.
Статтею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено можливість грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки. Так, частиною 1 передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про відпустки» особи, винні в порушенні законодавства про відпустки, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року у справі № 682/3060/16-ц (провадження №61-23170сво18).
Відповідно до п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Пунктом 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
При цьому згідно з п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка відповідно до п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період

Релевантна практика Верховного Суду 

У постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 207/1385/16-ц, від 19 листопада 2024 року в справі № 759/17721/21, зазначено про те, що в справах, що випливають з трудових відносин тягар доказування правомірності прийнятих рішень, вчинених дій покладається, як правило, на роботодавця.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 (провадження № 11-1329 апп 18) зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301 гс 18) виклала висновок про те, що за змістом норм статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист права звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (провадження № 6-116цс15) та від 06 квітня 2016 року (провадження №6-409цс16), невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням. Отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
У постанові від 29.02.2024 у справі № 460/42448/22 Верховний Суд дійшов висновку, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку після звільнення працівника і умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності нової редакції статті 117 КЗпП України і після цього. Період до 19 липня 2022 року (до набрання чинності Законом № 2352-ІХ) регулюється редакцією статті 117 КЗпП України яка не обмежувала строком виплати у шість місяців. До цього періоду, у разі наявності у суду, який розглядає спір, переконання про істотний дисбаланс між сумою коштів, яку прострочив роботодавець і сумою середнього заробітку за час затримки цієї виплати може застосувати принцип співмірності і зменшити таку виплату. Проте, період з 19 липня 2022 року регулюється вже чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати шістьма місяцями.

Мотиви, з яких виходив суд, та висновки суду

Під час судового розгляду встановлено, що 19.06.2022 року позивачка була звільнена з посади вихователя Куп`янського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 .
Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.01.2024 року ОСОБА_2 в квітні нараховано заробітну плату у розмірі 9579,44 грн., виплачено – 0 грн., нараховано суму утриманого податку – 1724,3 грн., перераховано – 0 грн., в травні нараховано заробітну плату у розмірі 3048,97 грн., виплачено – 0 грн., нараховано суму утриманого податку – 348,81 грн., перераховано – 0 грн., в червні нараховано заробітну плату у розмірі 16961,36 грн., виплачено – 0 грн., нараховано суму утриманого податку – 3053,04 грн., перераховано – 0 грн.
З інформації наданої Пенсійним фондом України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 19.05.2024 року встановлено, що з позивачки за 2022 рік страхові внески стягувалися з січня по травень, з червня по грудень відомості відсутні.
Відповідно до Довідки про доходи виданої відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області від 25.03.2026 року сума доходу ОСОБА_2 за червень 2022 року становить 16961,36 грн., податок з доходів – 3053,04 грн, військовий збір – 254,42 грн, проф. внески – 169,61 грн. , до сплати – 13484,29 грн.
Доказів того, що відповідачем виконано вимоги закону щодо повного розрахунку з позивачем при звільненні, у розмірі, визначеному саме Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області, - 16961,36 грн. матеріали справи не містять.
Крім того, із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків встановлено, що саме Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області було нараховано, але не виплачено заробітну плату за квітень 2022 року у розмірі 9579,44 грн., за травень 2022 року у розмірі 3048,97 грн. та за червень 2022 року у розмірі 16961,36 грн.
Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_2 з АТ КБ «ПриватБанк» від 11.08.2023, на рахунок позивачки 24.01.2023 року зараховано кошти у сумі 2423,94 грн. та 7595,61 грн., опис деталей операції «Зарплата, Відділ освіти Куп`янської МР».
Оскільки, матеріали справи не містять підтверджень про здійснення виплати заробітної плати за червень 2022 року у розмірі 16961,36 грн., суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 16961,36 грн.
Щодо розрахунку середнього заробітку за правилами Порядку №100, то з урахуванням даних, які містяться у довідці з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 19.05.2024 року, середньоденна заробітна плата дорівнює 287 грн. 00 коп., виходячи з наступного розрахунку: (9579,44 грн. (розмір заробітної плати за квітень 2022 року) + 3048,97 грн. (розмір заробітної плати за травень 2022 року) = 12628 грн. 41 коп : 44 робочих дні у квітні та травні 2022 року = 287 грн. 00 коп.
Період затримки з 20.06.2022 по 20.12.2022 включно становить 132 дні. 
Розмір середнього заробітку за вказаний період розраховується як 287 грн. 00 коп. х 132 днів = 37884 грн. 00 коп.
Отже сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню з відповідача за весь час затримки розрахунку, але не більш як за шість місяців, складає 37884,96 гривень.
Крім того, щодо заявлення представником позивача вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсацію за дні невикористаної відпустки без утримання податків та інших обов`язкових платежів суд зазначає, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника, як невиплачена заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, середній заробіток за період затримки розрахунку, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із указаних сум, присуджених за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню з них при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачені працівнику на підставі судового рішення суми невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за період затримки розрахунку зменшуються на суму податків і зборів. Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із указаних видів виплат не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори (постанова Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі за №357/1703/18-ц( провадження № 61-17100св19); від 18 липня 2018 року в справі № 359/10023/16-ц (провадження № 61-14794св18).
Щодо клопотання представника позивачки про поновлення позивачу строку звернення з позовом до суду суд зазначає наступне.
Статтею 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. В ст. 234 КЗпП України визначено, що, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що установлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист, що суперечить частині першій статті 8, частині сьомій статті 43, частині першій статті 55 Конституції України.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновки, що позивачкою не порушено строки звернення до суду із вказаним позовом.
На підставі викладеного і керуючись 10, 12, 13,76, 81, 82, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_2 .
Зобов?язати Відділ освіти Куп?янської міської ради Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі та компенсацію за дні невикористаної відпустки у розмірі 16961 грн. 36 коп. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців у розмірі 37 884 грн. 00 коп., всього 54 845 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) грн. 36 коп. з відрахуванням страхових внесків на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування для подальшого зарахування їх до відповідних фондів. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .
Відповідач - Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області, код ЄДРПОУ 02146239, 63701, Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. Студентська, 2. 
Третя особа: Куп`янський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 15 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області, код ЄДРПОУ 25469554, 63736, Харківська область, м.Куп`янськ, сел. Ківшарівка.
Повний текст рішення складено 11 червня 2026 року.

Суддя          І.С. Блага