справа № 761/47433/23
провадження № 22-ц/824/5282/2026
головуючий у суді І інстанції Мальцев Д.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.Роз`яснено позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.
Не погоджуючись із указаною ухвалою суду представник Акціонерного товариства «Кредобанк» - Гончарова У.І. звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що зважаючи на наявність поданих позивачем заяв про розгляд справи за його відсутності, у суду першої інстанції не було передбачених процесуальним законом підстав для залишення позовної заяви без розгляду.
Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, місце та час слухання справи повідомлені належним чином.
Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, про що в матеріалах справи міститься відповідний звіт про доставку.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, однак конверт повернувся із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Залишаючи позов без розгляду судом встановлено, що 23 жовтня 2025 року в судове засідання позивач не з`явився, свого представника не направив, явку позивача було визнано обов`язковою, що підтверджується протоколом судового засіданні від 23 жовтня 2025 року, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 19 листопада 2025 року.
В судове засідання 19 листопада 2025 року позивач не з`явився, свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції вказував, що позивач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи в судові засідання на 22 вересня 2025 року, 23 жовтня 2025 року та 19 листопада 2025 року, але у вказані судові засідання повторно не з`явився, при цьому явка позивача в судове засідання була визнана судом обов`язковою, що, в свою чергу, є підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог ст. 257 ЦПК України
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.
Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача, зокрема ч. 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.
Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі №910/16978/19 та від 16.10.2020 у справі №910/8816/19).
При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.
Разом з тим, положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду (дана правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі №910/16978/19).
Положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.
З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2023 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. При зверненні із позовною заявою сторона позивача просила суд проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи (а.с. 3).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Макаренко І.О.
На підставі розпорядження № 01-08-1247 від 18 квітня 2025 року, щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/47433/23 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду міста Києва Зборщік А.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2025 року, матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О.
22 квітня 2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О., прийнято цивільну справу до свого провадження та відкрито провадження у справі за правилами позовного провадження в загальному порядку. Призначено проведення підготовчого засідання.
23 травня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі (а.с. 50).
У даній заяві позивач повідомив суд наступну інформацію необхідну для розгляду справи:
- процесуальні права визначені Цивільним процесуальним кодексом України позивачу відомі та зрозумілі;
- не має можливості укласти мирову угоду по даній справі;
- складу суду який розглядатиме справу довіряю, відводів не маю;
- проти заочного розгляду справи у відсутність сторін та відсутність інших учасників процесу на підставі наявних доказів не заперечую;
- всі наявні докази подано та відсутня потреба у витребуванні додаткових доказів.
Також у заяві про розгляд справи без участі позивач просив розглянути справу без участі представника АТ «КРЕДОБАНК» на підставі наявних документів.
Протокольною ухвалою суду від 4 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
6 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Як вказує сторона позивача, у зв`язку з тим, що від дати звернення до суду до дати проведення судового засідання минуло 2 роки, з метою повного об`єктивного та всебічного розгляду спору, позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог на суму платежів, що були здійснені відповідачем під час перебування справи в суді.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, в судове засідання призначене на 22 вересня 2025 року представник позивача не з`явився. Вживались заходи належного повідомлення про час та місце слухання справи представника позивача, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 4 серпня 2025 року.
В судовому засіданні призначеному на 23 жовтня 2025 року протокольною ухвалою визнано неявку представника позивача без поважних причин, роз`яснено, що у разі повторної неявки суд може залишити позов без розгляду, крім того визнано явку представника позивача обов`язковою.
В судове засідання призначене на 19 листопада 2025 року представник позивача не з`явився. Вживались заходи належного повідомлення про час та місце слухання справи представника позивача, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 24 жовтня 2025 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.Роз`яснено позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.
В той же час, залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна не одна заява позивача, в якій останній вказує про можливість розгляду справи за його відсутності.
Щодо визнання судом явки позивача обов`язковою, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять належного обґрунтування необхідності обов`язкової явки позивача у судове засідання.
Судом не встановлено обставин, які за відсутності позивача унеможливлюють розгляд справи.
Суд не врахував, що у разі неявки позивача в судове засідання і наявності його заяви про розгляд справи у його відсутність, він має можливість розглянути справу по суті на підставі тих доказів, які наявні у справі.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач був повідомлений про те, що його явка в судове засідання визнана судом обов`язковою. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.
Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. А в рішенні у справі «Церква села Сосулівка проти України» від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини в п.53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.
Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.
При цьому, позивач не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власного позову, а відтак, районним судом використаний процесуальний засіб у виді залишення позовної заяви без розгляду, що не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року (справа №756/13550/16).
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було помилково залишено позовну заяву без розгляду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, ухвала про залишення позову без розгляду перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 379, 381-384,389 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба