РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 	справа № 580/2510/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Гайдаш В.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 05.03.2026 року №0037510707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 380 432,00 грн.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за місцем реалізації усі запитувані документи були наявні (первинні документи, документи про облік товарних запасів, договір оренди тощо), їх було пред`явлено в день її проведення 04.02.2026. Позивач додатково подала запитувані документи безпосередньо до ГУ ДПС у Черкаській області 05.02.2026, тобто до закінчення строку проведення перевірки, однак посадовими особами відповідача документи не враховані безпідставно.
Це, на думку представника позивача, свідчить про незаконність складення акту про відмову в наданні документів та притягнення позивача до відповідальності за ненадання таких документів. 
На підставі наведеного позивач вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідач - Головне управління ДПС у Черкаській області у відзиві на адміністративний позов проти його задоволення заперечив, мотивуючи свою позицію тим, що позивач повинен був надати контролюючому органу документи, які підтверджують походження товару, саме на початок проведення перевірки. Оскільки такі документи не надано, тому за результатами проведення перевірки встановлено здійснення платником реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надано під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходились у місці продажу (господарському об`єкті).
Відповідач звернув увагу, що до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний надати первинні документи під час проведення перевірки, а після цієї дати, з урахуванням змін, внесених Законом №1914-1Х, який набрав чинності 01 січня 2022 року, такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Також відповідач зазначив, що на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом №1914-ІХ) до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання саме під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
На підставі отриманих матеріалів відповідач прийняв оскаржуване рішення про нарахування штрафних санкцій, яке вважає правомірним.
У відповіді на відзив позивачка заперечила проти викладених у відзиві аргументів та наполягала на задоволенні позову.
Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що 03.02.2026 начальником ГУ ДПС у Черкаській області, на підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України та на підставі доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту № 383/23-00-07-07-02 від 03.02.2026 прийнято наказ № 256-п «Про проведення фактичної перевірки» позивача за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, смт. Чорнобай, вул. Центральна, буд. 83, за період діяльності з 07.02.2023 по 06.02.2026.
Перевірку визначено провести з 04 лютого 2026 року тривалістю три доби.
Згідно пункту 2 наказу перевірка проводилась за період діяльності з 07.02.2023 по 06.02.2026 з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності.
На підставі направлень на проведення фактичної перевірки від 03.02.2026 № 378/23-00-07-07-01 та № 380/23-00-07-07-01, посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області 04.02.2026 проведена фактична перевірка позивача за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, смт. Чорнобай, вул. Центральна, буд. 83.
Результати перевірки оформлені актом №1686/Ж5/23-00-07-01/3088813181 від 09.02.2026 (далі - акт перевірки), за яким зроблено висновок про здійснення платником податків реалізації товарів, яку не обліковані у встановленому порядку, та/або не надано під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходились у місці продажу, на загальну суму вартості товарів за цінами реалізації - 380 432 грн, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Головне управління ДПС у Черкаській області розглянуло заперечення позивача на акт перевірки та листом №4313/6/23-00-07-07-06 від 03.03.2026 повідомило платника про результати їх розгляду. Зокрема, зазначено, що платник на виконання запиту про надання документів та у зазначений термін надав податковому органу всі первинні документи. Однак, відповідач вважає, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, саме на початок проведення перевірки, тому вирішено подані позивачем заперечення не враховувати. 
В подальшому, за порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон України №265), а саме: порушення ведення, в порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів на загальну суму за цінами реалізації – 380 432 грн, за яке передбачено відповідальність відповідно до ст.20 Закону України №265, прийняте податкове повідомлення - рішення від 05.03.2026 №0037510707, яким застосовано фінансову санкцію у розмірі вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.
Перевіряючи правомірність нарахування штрафних санкцій та застосування до позивача відповідальності згідно податкового повідомлення-рішення за порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР, суд зазначає наступне.
Розділ ІІ Закону України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі – Закон №265/95-ВР) врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
До 01 січня 2022 року пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Законом України від 30 листопада 2021 року №1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» (далі – Закон №1914-IX), який набрав чинності 01 січня 2022 року, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР викладено в наступній редакції: «Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)».
Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Разом з тим, відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону.
Стаття 20 Закону №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом №1914-IX) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
До 01 січня 2022 року зазначена норма передбачала, що фінансова санкція має застосовуватись у подвійному розмірі вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Законом №1914-IX у статті 20 слово «подвійної» було виключено.
Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Отже, з огляду на вимоги наведених приписів Закону №265/95-ВР, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.
В той же час, диспозиція норми статті 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22.
Суд звертає увагу, що позивачу в день проведення перевірки 04.02.2026 вручено письмове звернення, яке містило вимоги про надання документів, в тому числі передбачених пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Строк надання документів встановлено до 06.02.2026.
Позивач супровідним листом надав 05.02.2026 копії документів безпосередньо до Головного управління ДПС у Черкаській області, зокрема журнал обліку товарних запасів на 8 аркушах, накладні та рахунки, що підтверджують облік товарних запасів – на 57 аркушах.
В контексті встановлених обставин у справі суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22.
В акті перевірки та висновку про результати розгляду заперечень вказано, що порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР полягає фактично у несвоєчасному наданні (не на початок перевірки) документів про походження підакцизних товарів.
Однак, диспозиція норми статті 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Отже, несвоєчасне надання документів не може прирівнюватись до ненадання документів взагалі, відповідно не може бути кваліфіковано як правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 20 Закону №265/95-ВР.
Більш того, відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
За змістом положень п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
З аналізу наведених норм Податкового кодексу України формується висновок, що під повною відсутністю у платника податків документів слід розуміти їх ненадання на дату прийняття рішення контролюючого органу. Якщо ж платник податків до заперечень на акт перевірки приєднав документи, які підтверджують походження та облік товарних запасів за місцем здійснення торгівлі, то такий платник податків не може вважатись правопорушником в розумінні положень ст. 20 Закону №265/95-ВР, оскільки діяв у відповідності до норм Податкового кодексу України. Надані ним документи є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Суд звертає увагу, що до закінчення терміну проведення перевірки, який встановлено наказом №256-п від 03.02.2026, позивач надала документи, які підтверджують облік товарних запасів у місці їх продажу, однак вони безпідставно, всупереч вимог п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, не враховані відповідачем під складення акту перевірки, під час розгляду заперечень на цей акт та під час ухвалення оскаржуваного рішення.
За таких обставин відповідач дійшов помилкового висновку щодо притягнення позивача до фінансової відповідальності на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР та висновку про наявність у діях позивача податкового правопорушення, відповідальність за яке передбачена зазначеною нормою, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.
На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 05.03.2026 №0037510707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 380 432,00 грн.
За таких обставин Черкаський окружний адміністративний суд за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 05.03.2026 №0037510707.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ 44131663) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3804 (три тисячі вісімсот чотири) грн 32 коп.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ