ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1085/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру МВС №2142, Регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального сервісного центру МВС №2142 (89600, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с. Клячаново, вул. Автомобілістів, 28), Регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області (88006, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, буд. 7, ЄДРПОУ 40112406), у якому просить:
-Визнати протиправними дії Територіального сервісного центру №2142, Регіонального сервісного центру у Закарпатській області (філія ГСЦ МВС), щодо відмови в обміні мого посвідчення водія серії НОМЕР_2 без складання іспитів.
-Зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Закарпатській області здійснити обмін мого посвідчення водія серії НОМЕР_2 на посвідчення з терміном дії 30 років без складання іспитів, відповідно до п. 25-1 Постанови КМУ №340 від 08.05.1993.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року витребувано у Регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області належним чином завірені копії рішення про відмову у видачі посвідчення ОСОБА_1 та всіх документів на підставі яких прийнято дане рішення, також доказів наявних постанов про адміністративні правопорушення.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2026 року повторно витребувано у Регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області належним чином завірені копії рішення про відмову у видачі посвідчення ОСОБА_1 та всіх документів на підставі яких прийнято дане рішення, також доказів наявних постанов про адміністративні правопорушення.
11 червня 2026 року представником відповідача надано суду витребувані докази.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивачка вперше отримала водійське посвідчення 23.12.2023 року на два роки. 
Сторонами не заперечується, що позивачка звернулась із зверненням про обмін водійського посвідчення виданого вперше на два роки на постійне водійське посвідчення з терміном дії на 30 років без складання іспитів. 
Листом від 06.01.2026 року відповідач повідомив про те, що відповідно до пункту 25-1 ПКМУ №340, обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України. У разі вчинення особою протягом двох років з дня видачі вперше посвідчення водія трьох і більше адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху або визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України, без застосування до неї позбавлення права на керування транспортними засобами обмін такого посвідчення здійснюється із складенням теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.
Однак, після проведених перевірок, встановлено, що позивачкою вчинено більше адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому для обміну водійського посвідчення їй необхідно звернутись до підрозділу територіального органу з надання сервісних послуг МВС для складання теоретичного та практичного іспитів.
Не погоджуючись із діями відповідача, позивачка звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки регулює Закон України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, який відповідно визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Відповідно до ст. 14 Закону України “Про дорожній рух” учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 15 Закону №3353-XII визначено, що кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.15 Закону №3353-XII).
Відповідно до п.1 Положення №340 посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Пунктом п.16 Положення №340, передбачено, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.
Згідно з п. 25 Постанови КМУ № 320, під час обміну посвідчення водія, отриманого вперше, до закінчення строку його дії особі видається нове посвідчення, яке вважається таким, що видане вперше, із зазначенням строку дії посвідчення, що підлягає обміну.
Пункт 25-1 Постанови КМУ № 320, передбачає, що обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України.
У разі вчинення особою протягом двох років з дня видачі вперше посвідчення водія трьох і більше адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху або визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України, без застосування до неї позбавлення права на керування транспортними засобами обмін такого посвідчення здійснюється із складенням теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.
Щодо посилань позивачки про те, що правопорушення вказані в оскаржуваному листі були зафіксовані в автоматичному режимі, та за кермом автомобіля перебував батько позивачки, а не вона, оскільки вона була на навчанні в м. Києві, то суд вказує наступне. 
Суд не приймає дані доводи позивачки, тому що вказані правопорушення є порушення правил дорожнього руху, що офрмлюються постановою про адміністративне правопорушення, та якщо вони не оскаржені, то вони є юридичним фактом, та доказом вчинення даного правопорушення, оскільки відповідальність несе власник транспортного засобу відповідно до ст. 14-1 КуПАП.
Також, щодо наданих позивачкою квитки на потяг, не вважаються підтверджуючими доказами перебування позивачки в м. Києві, оскільки квиток засвідчує тільки право на проїзд але не є підтвердженням того що вона ним скористалась. 
Тому, надання позивачкою копій фотофікссації порушення ПДР, квитків на потяг та скриншотів не є належним, допустимими та достатніми доказами у розумінні ст. 72-79 КАС України, а тому вони не приймаються судом.
Крім цього, при розгляді справи суд не вправі надавати оцінку винесеним постановам про адміністративні правопорушення, оскільки такі розглядаються місцевими загальними судами.
Отже, оскільки вказані позивачем постанови про адміністративні правопорушення не оскаржені та є чинними, то відповідач правомірно відмовив позивачці у здійсненні обміну посвідчення водія на посвідчення водія з терміном дії 30 років без складання іспитів.
Враховуючи наведене, суд вважає, що немає підстав для визнання дій відповідачів протиправними.
Суд вказує, що відповідачі діяли правомірно та в межах передбачених Постановою КМУ №320, оскільки там чітко передбачено, що якщо особою протягом двох років з дня видачі вперше посвідчення водія трьох і більше адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, то обмін такого посвідчення здійснюється із складенням теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.
Отже, відмова в обміні посвідчення без складення іспитів не позбавляє позивача отримати його після складенням теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.
Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Територіального сервісного центру МВС №2142, Регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Ю.Ю.Дору