ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33086/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Юрко І.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/33086/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку/призначення пенсії з 27.09.2023 року ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду, викладених у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року, справа №160/6767/24;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок/призначення пенсії на пільгових умовах Список 1 (робота на підземних роботах, робота у шахті) з 27.09.2023 року ОСОБА_1 за рішенням суду, з урахуванням вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено частково, суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.11.2024 №047350006221 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, у відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% середньої заробітної плати/доходу, визначеної відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, починаючи з дати призначення пенсії на пільгових умовах, тобто з 27.09.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив;
- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 по справі №160/6767/24, яке набрало законної сили на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024, зобов?язано Головне управління Пенсійний фонд України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи 21.10.1991 по 24.11.1992, з 11.03.1994 по 03.04.1996,3 27.05.1997 по 11.04.1999, з 20.05.1999 по 04.03.2000, з 28.07.2004 по 27.04.2005, з 10.07.2017 по 31.12.2019. В задоволенні іншої частини позивних вимог відмовлено. Зміст мотивувальної й резолютивної частин рішення суду конкретизує встановлені судом зобов`язання, в межах яких органи Пенсійного фонду України виконують рішення судів. Таким чином, покладені судом зобов?язання виконуються без додаткового надання заяви про перерахунок пенсії. Апелянт вказав, що повноваженнями щодо призначення та виплати пенсії наділені виключно Головні управління, а тому зазначення конкретних дій та покладення судом зобов?язання щодо перерахунку пенсії, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває з 27.09.2023 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року у справі №160/6767/24 позов задоволено частково, а саме суд:
визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду питання щодо врахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи, зазначених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року;
визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року;
зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути питання щодо врахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи, зазначених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року;
зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року;
в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 року по справі №160/6767/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 160/6767/24 змінено, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
«Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку №1 періодів роботи: з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року, з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи: з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року - без урахування днів роботи на поверхні, виконання держобов`язку та участі у страйку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи: з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.»
У іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 160/6767/24залишено без змін.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 року по справі №160/6767/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу зараховано до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи: з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року та періоди роботи: з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року, але її розмір визначено без врахування ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з даними з розрахунку стажу (Форма РС-право) за пенсійною справою №047350006221, станом на 15.10.2024 року, загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 47 років 0 0місяців 04 дні, в тому числі, додаткові роки за Списком №1, що становить 18 років 00 місяців 00 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 10 років 02 місяці 28 днів.
Матеріалами справи підтверджено, що 04.11.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням приписів ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати призначення пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.11.2024 №047350006221 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №1 та у зв`язку з тим, що статтею 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці», який вступив в силу 16.09.2008, передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років, для чоловіків за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Вищезазначене рішення не оскаржувалось позивачем.
Позивач, вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку його пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до суду з позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно з даними з розрахунку стажу (Форма РС-право) за пенсійною справою №047350006221, станом на 15.10.2024 року, загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 47 років 0 0місяців 04 дні, в тому числі додаткові роки за Списком №1, що становить 18 років 00 місяців 00 днів, а відтак, на позивача поширюється дія ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.11.2024 №047350006221 щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з урахування вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Суд першої інстанції зазначив, що зважаючи на встановлення судом наявності у позивача права на перерахунок призначеної йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», яке позивач набув в силу закону через наявність у нього достатнього пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1, то здійснення такого перерахунку пенсії позивача не передбачає дискреції відповідача у цьому питанні.
Колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Як правильно встановив суд першої інстанції, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 року по справі №160/6767/24 позивачеві здійснено перерахунок та виплату пенсії із врахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №1 додаткових періодів роботи та навчання.
Однак Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області обчислив розмір пенсії позивача без урахування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», посилаючись на те, що позивач не має необхідного пільгового (підземні роботи) стажу за Списком №1.
Трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 від 01.09.1992 та довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.09.2023 №585, від 27.09.2023 №437, від 19.09.2022 №53 підтверджено, що позивач працював з 28.02.2002 по 12.04.2004, з 21.10.1991 по 13.09.2001, з 10.07.2017 по 31.12.2019, з 02.01.2020 по 27.09.2023 за професіями, які віднесені до Списку №1 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №10 від 26.01.1991, №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003, №461 від 24.06.2016, з повним робочим днем у шахті.
Відповідно до судових рішень у справі №160/6767/24, позивачу здійснено розрахунок страхового стажу у розмірі 47 років 0 місяців 4 дні, пільгового стажу за Списком №1 у розмірі 10 років 2 місяці 28 днів, додаткові роки за список №1 – 18 років 0 місяців 0 днів.
Статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день. При цьому, таке право не пов`язано з поданням заяви про перерахунок пенсії.
Враховуючи, що у даному випадку судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, в тому числі, наявними в них документами з пенсійної справи позивача, що загальний пільговий стаж позивача за Списком №1 є достатнім для перерахунку пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість твердження позивача про наявність у нього права на перерахунок пільгової пенсії за Списком №1 відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Як правильно зауважив суд першої інстанції, обов`язок здійснити перерахунок пенсії позивача виникає у відповідача не у зв`язку із зобов`язанням суду, а на підставі та в силу закону, за наявності встановлених ним умов, які у даному випадку, як встановлено судом, було дотримано. При цьому, ані Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ані Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не вимагає додаткового зобов`язання пенсійного органу здійснити певний перерахунок та виплату пенсії, а також не вимагають від пенсіонера додаткової заяви про застосування до нього при визначенні розміру пенсії положень статті 8 Закону №345-VI, якщо дотримані визначені цією нормою вимоги та умови.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.11.2024 №047350006221 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Стосовно доводів апеляційної скарги в частині дискреційних повноважень на вирішення питання щодо перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
При цьому згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
За приписами вказаних норм у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення. 
У разі якщо межі заявлених позовних вимог не дозволяють суду під час розгляду справи здійснити перевірку того, чи забезпечив позивач на момент його звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень виконання всіх без винятку вимог закону для отримання позитивного рішення та(або) якщо суб`єкт до якого звертається позивач має право діяти при прийнятті відповідного рішення на власний розсуд (тобто має альтернативні варіанти поведінки за наслідками розгляду звернення позивача), то суд, у межах свого розсуду, з метою уникнення перебирання на себе повноважень щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу, повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення з урахуванням оцінки, наданої судом у рішенні. Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі). 
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд. 
Крім того, Верховний Суд, зокрема у постановах від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18, від 04 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19 дійшов подібного висновку та вказав, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. 
Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції. 
Аналогічної думки дотримується Верховний суд у постанові від 09.05.2024 у справі №580/3690/23.
Враховуючи, що відповідачами не наведено інших специфічних доводів неможливості перерахунку позивачу пенсії, аніж дослідження під час розгляду справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, у відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% середньої заробітної плати/доходу, визначеної відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, починаючи з дати призначення пенсії на пільгових умовах, тобто з 27.09.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відтак, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/33086/24 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/33086/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко