ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 травня 2026 року	Справа №160/34179/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (Луганська область, Попаснянський район, с. Троїцьке РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача 1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), відповідача 2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

01 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому позивач просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2019 по 26.12.2022 з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 26.12.2022 виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідних років, з урахуванням тарифних коефіцієнтів Постанови №704 та з урахуванням усіх видів грошового забезпечення;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 різницю між вже виплаченим грошовим забезпеченням та сумами, що підлягають виплаті відповідно до проведеного перерахунку;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 27.12.2022 по теперішній час з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.12.2022 по день ухвалення судового рішення виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідних років, з урахуванням тарифних коефіцієнтів Постанови №704;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченими сумами та сумами, що підлягають виплаті відповідно до правильного перерахунку грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.01.2019 року по 26.12.2022 року. З 27.12.2022 року по теперішній час проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 . За період служби позивача відповідачі розраховували йому грошове забезпечення на підставі показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018р., а мали розраховувати виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідних років, з урахуванням тарифних коефіцієнтів Постанови №704 та з урахуванням усіх видів грошового забезпечення. Позивач вважає своє законне право порушеним та з урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 08 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі №160/34179/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. 
Відповідач-1, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, 19.12.2025 року надіслав до суду письмовий відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що діяв в межах та у відповідності діючого законодавства. Постановою № 704 передбачено застосування саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01 січня 2018 року.
Щодо відзиву Відповідача-2 суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проходив слжбу у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.01.2019 року по 26.12.2022 року та з 27.12.2022 року по теперішній час проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_4 . 
24.10.2025 року позивач через свого представника звернувся до відповідача-1 із заявою про надання інформації щодо складових нарахування йому грошового забезпечення. 
28.10.2025 відповідач-1 надав відповідь № 699/12071, що грошове забезпечення позивачу нараховувалось відповідно до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року, якою встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, а саме шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року. 
Відповідно до Довідки про грошове забезпечення від 27.10.2025 № 9788 за період з 01.01.2019 по 26.12.2022 грошове забезпечення ОСОБА_1 нараховуволось шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.
Згідно з Витягом із наказу від 25.04.2016 року № 87 солдата ОСОБА_1 з 25.04.2016 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , на всі види забезпечення. 
14.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 надав відповідь № 695/35617 якою без пояснень направив копії затребуваних документів: довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення, витяг з наказу про зарахування у списки відділу.
Згідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 27.12.2022 № 289капітана ОСОБА_1 з 27.12.2022 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач вважає протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2019 по 26.12.2022 з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року та протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 27.12.2022 по теперішній час з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, у зв`язку з чим звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, а також доводам зазначеним відповідачем-1 у відзиві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"(далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
За приписами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Кабінет Міністрів України Постановою № 704 затвердив, серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).
Згідно з пунктом 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У додатку 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. У додатку 14 до Постанови № 704 визначена схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
У пункті 4 Постанови № 704 - у первинній його редакції, яка діяла до набрання чинності Постанови № 103 - було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Примітка додатку 1 до Постанови № 704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення пункту 4, а саме: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень».
Аналогічні за змістом положення містять примітки до додатків 12-14 Постанови №704.
Проте вже 21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103 (чинна з 24 лютого 2018 року), пунктом 6 якої вніс зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Отож на момент набрання чинності Постановою № 704 (1 березня 2018 року) пункт 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.
Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.». В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.
А проте, ще до ухвалення зазначеної постанови № 1038 Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнав протиправним і скасував пункт 6 Постанови № 103.
Відтак з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 Постанови № 704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.
Таким чином, з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач мав право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ.
Аналогічний висновок мститься в постанові Верхового Суду від 15 березня 2023 року у справі № 420/6572/22.
Серед іншого, Верховний Суд при розгляді справи № 420/6572/22 у постанові від 15 березня 2023 року дійшов таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:
- з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; 
- встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».
Такий самий підхід Верховний Суд застосував також у справах № 120/8603/21-а (постанова від 31 серпня 2022 року), № 120/648/22-а (постанова від 16 листопада 2022 року), № 640/17686/21 (постанова від 4 січня 2023 року), № 440/1185/21 (постанова від 10 січня 2023 року).
Правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 2 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 (на яку є покликання у постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21) відображена також у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, спір у якій - подібно до цієї справи - стосувався перерахунку і виплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 29 січня 2020 року по 6 листопада 2020 року відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у зв`язку з ухваленням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18.
У справах, про які йдеться вище, правовий висновок Верховного Суду про те, що з 1 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.
Також суд вважає, що при розгляді цієї справи має буди врахований правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 2 серпня 2022 року у справі №440/6017/21, та повторений у постановах, зокрема, від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, при застосуванні положень пункту 4 Постанови № 704.
Позивач у спірній ситуації не погоджувався, зокрема, з застосованою відповідачами у період з з 01.01.2019 по 26.12.2022 та з 27.12.2022 року по теперішній час ( 01.01.2026 рік) при нарахуванні та виплаті його грошового забезпечення розрахунковою величиною - прожитковим мінімумом для працездатних осіб, встановленийзакономна 01 січня 2018 року, у зв`язку з чим і звернувся до суду з позовом.
Спираючись на викладений вище висновок можна дійти висновку, що посадовий оклад за посадою та оклад за військовим званням позивача у період з 30.01.2020 по 02.03.2020, з 28.01.2021 по 27.07.2021, з 02.03.2022 по 26.12.2022 повинен був визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленогоЗаконом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік`станом на 01.01.2020 рік, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік`станом на 01.01.2021 рік, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік`станом на 01.01.2022 рік, та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік`станом на 01.01.2023 рік на відповідні тарифні коефіцієнти відповідно допостанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704. 
Враховуючи викладене, суд зробив висновок, що відповідачем-1 допущено протиправну бездіяльність щодо належного нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, у зв`язку з чим відповідач підлягає зобов`язанню здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, у тому числі одноразових додаткових видів грошового забезпечення, за період з 30.01.2020 по 02.03.2020, з 28.01.2021 по 27.07.2021, з 02.03.2022 по 26.12.2022, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, та з урахуванням раніше виплачених сум.
В спірних правовідносин слід звернути увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704" від 12.05.2023 за №481 (надалі по тексту такожПостанова №481) 
скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (Офіційний вісник України, 2018 р., № 20, ст. 662).
вненесено зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77,ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:
"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1 762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.
Отже, Постановою №481 визначено, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб здійснюється виходячи саме з розміру 1762 грн, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Спираючись на цей висновок грошове забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення), його посадовий оклад та оклад за військовим званням з 03.03.2023 до 19.05.2023 мав визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленогозакономна 1 січня календарного року (а не "на 1 січня 2018 року").
Суд звертає увагу, що позивач посилається на норму Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, у редакції, яка втратила свою чинність, тому позовні вимоги позивача за період з 20 травня 2023 року задоволенню не підлягають.
Отже, у сукупності встановлених у справі обставин, досліджених доказів та наведених норм матеріального права, суд доходить висновку, що у спірний період відповідачами при визначенні розміру грошового забезпечення позивача неправомірно застосовувався розрахунковий показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01.01.2018 року, що не відповідає чинному на той час правовому регулюванню та правовим позиціям Верховного Суду, сформованим у подібних правовідносинах.
Суд виходить з того, що з 29.01.2020 року у зв`язку з відновленням дії первинної редакції пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704, а також з урахуванням щорічного встановлення Законами України про Державний бюджет України прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військовим званням є прожитковий мінімум, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.
Застосування відповідачами фіксованого показника станом на 01.01.2018 року призвело до заниження розміру грошового забезпечення позивача та порушення його права на належне матеріальне забезпечення, гарантоване статтею 9 Закону України №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Разом із тим, з урахуванням внесених змін до пункту 4 Постанови №704 Постановою Кабінету Міністрів України №481 від 12.05.2023, якою визначено інший підхід до формування розрахункової величини (виходячи з фіксованої суми 1762 грн), підстави для застосування позивачем вимог у редакції, що ґрунтується виключно на прожитковому мінімумі після 20.05.2023 року, відсутні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідачів та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення позивачу за періоди, в межах яких діяла правова конструкція, що передбачала застосування прожиткового мінімуму як розрахункової величини, з урахуванням змін законодавства та раніше виплачених сум.
Згідно з вимогамистатті 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно достатті 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд робить висновок про часткове задоволення позову.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненнідо суду з цим позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак питання щодо розподілу витрат на сплату судового збору судом не розглядається. Інші судові витрати позивачем не заявлено.
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (Луганська область, Попаснянський район, с. Троїцьке РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 по 02.03.2020, з 28.01.2021 по 27.07.2021, з 02.03.2022 по 26.12.2022 із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року. 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди, зазначені в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням тарифних коефіцієнтів, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №704, та з урахуванням раніше виплачених сум. 
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.12.2022 по 19.05.2023 із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року. 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.12.2022 по 19.05.2023, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням тарифних коефіцієнтів, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №704, та з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті заявлених позовних вимог – відмовити.
Розподіл ясудових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук