УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 278/18/26	Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.	
Категорія 294 КУпАП	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,
із секретарем судового засідання Лупіновою Д.П.,
з участю ОСОБА_1 ,
захисника Каплі А.С.,
представника потерпілого – адвоката Мезенцева О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника Мезенцева Олексія Олександровича в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 19.03.2026 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 ставилося в провину те, що 26.12.2025 близько 07:01:00 поблизу с. Оліївка, на автомобільній дорозі «Київ-Чоп» 138 км, вона, керуючи транспортним засобом «Мазда» з д.н.з. НОМЕР_1 не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Вольво» з д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Еверласт» з д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції, оцінивши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, дослідивши надані докази її винуватості, не вбачав у діях ОСОБА_1 порушення вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки остання у даному випадку дотрималась визначених законодавством вимог та не могла передбачити недотримання вимог ПДР іншим учасником дорожнього руху.
Суть апеляційної скарги 
Не погоджуючись із вказаною постановою, адвокат Мезенцев О.О. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить: поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 19.03.2026 та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції допущено суттєві порушення норм процесуального права, зокрема: ОСОБА_2 , який є потерпілим у справі, не був залучений до її розгляду та не повідомлявся про час і місце судового засідання, чим порушено вимоги ст. 277?, п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП; висновок експерта № 10/26 є недопустимим доказом, отриманим із порушенням ст. 273 КУпАП; судом не здійснено всебічного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Позиція учасників справи
У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Мезенцев О.О. доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. 
ОСОБА_1 та її захисник Капля А.С. проти задоволення скарги заперечили. Просили відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду. Захисник Капля А.С. пояснила, що в матеріалах справи були письмові пояснення потерпілого, тому його виклик був необов`язковим. Зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Мотиви та висновки суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення строку або якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанову Житомирського районного суду Житомирської області у справі № 278/18/26 винесено 19.03.2026. ОСОБА_2 участі у розгляді справи не брав, судом про розгляд справи не повідомлявся та про існування оскаржуваної постанови дізнався 27.04.2026 після виклику до Управління патрульної поліції у Житомирській області та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП від 27.04.2026 № ЕПР № 651074.
З огляду на зазначене, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, тому підлягає поновленню.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно правових позицій ВСУ, викладених у Постанові Пленуму № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при розгляді зазначених категорій справ повинні враховувати, що диспозиції цих норм є бланкетними, а тому суду слід ретельно з`ясовувати та зазначати у своєму рішенні, в чому саме полягали порушення, норми яких правил не додержані, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом негативними наслідками, що настали.
Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні. 
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).
За пунктом 1.3.Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Умовою для настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
Відповідно до п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Апеляційний суд не погоджується з доводами адвоката Мезенцева О.О. про неналежність як доказу висновку експерта.
Так, згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо обєктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України. Підставою для проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридичної або фізичної особи) з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються. 
Експертизи та дослідження, що проводяться атестованими судовими експертами, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, здійснюються з урахуванням обмежень. передбачених статтею 7 Закону України "Про судову експертизу" (пункту 1.7 розділу І Інструкції №705/3145). 
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. 
Як вбачається з висновку експертного автотехнічного дослідження від 23.01.2026 №10/26, дослідження виконано судовим експертом Скороходом К.М., який має спеціальні знання в галузі експертного дослідження, вищу освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.1. «Дослідження обставин і механізму ДТП» та 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» зі стажем експертної роботи з 2012 року (свідоцтво № 1900 видане ЦЕКК, і є безстроковим).
Експерт ОСОБА_3 , який проводив дане дослідження, обізнаний зі ст. 384 та 385 Кримінального кодексу України. 
Відповідно до висновку експертного автотехнічного дослідження від 23.01.2026 №10/26, дослідження проведено на підставі справи про адміністративне правопорушення №278/18/26. Зазначено, що висновок необхідний для подачі до суду. Разом із заявою на дослідження експерту наданий електронний носій (флеш-накопичувач) з фотознімками матеріалів справи та фотографіями з місця ДТП на яких зафіксовано пошкодження на автомобілях. 
Експерт Скороход К.М. для дослідження використовував заяву водія ОСОБА_1 ; пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 26.12.2025, схему місця ДТП, які відповідають наявним у матеріалах про адміністративне правопорушення; фотознімки розташування транспортних засобів, які відповідають схемі ДТП.
Отже, висновок експерта узгоджується з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, схемою місця ДТП (та поясненнями щодо її невідповідності), актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, рапортом інспектора УПП та суперечностей щодо обставин події не містить. Зокрема, відомості про напрямок руху транспортних засобів, механізм утворення пошкоджень транспортних засобів, їх розташування під час руху та характер зіткнення є послідовними та кореспондуються між собою.
Наявні у матеріалах справи докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх сукупність і узгодженість, є достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Судом апеляційної інстанції досліджено наявні у справі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 550918 від 26.12.2025, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 , акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, рапорт поліцейського, висновок експертного автотехнічного дослідження № 10/26 від 23.01.2026.
З висновку експертного автотехнічного дослідження № 10/26 від 23.01.2026, складеного за матеріалами справи № 278/18/26, вбачається, що у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Volvo» р/н НОМЕР_4 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР України та перебували у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і зіткненням з автомобілем «Mazda» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Вказаний висновок фахівця у галузі автотехніки жодним іншим доказом у справі не спростований.
ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду заперечувала свою вину, зазначала, що на момент ДТП дотримувалась усіх правил дорожнього руху, однак автомобіль «Volvo» зачепив її напівпричепом при роз`їзді; наголошувала, що схема ДТП складена неправильно та не відповідає дійсності.
Оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зібрані матеріали справи не містять безсумнівних та достатніх доказів вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху як безпосередньої причини дорожньо-транспортної пригоди. Наявна у справі доказова база є суперечливою: висновок експертного дослідження вказує на причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 та виникненням ДТП, тоді як протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 . Зазначена суперечність не усунута в ході розгляду справи.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України та принципу презумпції невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За наявності суперечностей між доказами, які не були усунуті в ході розгляду справи, притягнення особи до адміністративної відповідальності є неможливим.
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав потерпілого, передбачених ст. 269 КУпАП, то суд їх відхиляє. ОСОБА_2 після ДТП власноручно надавав пояснення щодо обставин події, підписував схему ДТП, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та схему до акту. Тобто він знав про наявність судового провадження, мав всі можливості реалізувати свої права, з`явившись до суду чи скориставшись послугами представника. Також суд враховує, що представнику потерпілого було поновлено строк на оскарження постанови, він реалізував свої права під час апеляційного перегляду справи, судом в достатній мірі оцінено його доводи та правову позицію.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року у справі № 278/18/26 щодо ОСОБА_1 , якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю доведеного складу адміністративного правопорушення, слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 62 Конституції України, ст. ст. 124, 245, 247, 251, 252, 269, 277?, 278, 284, 294 КУпАП, суд –
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Мезенцеву Олексію Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року у справі № 278/18/26.
Апеляційну скаргу адвоката Мезенцева Олексія Олександровича в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук