ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/25521/25
категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області (далі - відповідач, ГУ ДСНС в Житомирській області) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2025 рік;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2025 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що з жовтня 2004 року по вересень 2025 року він проходив службу цивільного захисту в Головному управлінні на різних посадах офіцерського складу, перебував на грошовому та інших видах забезпечення. 06.09.2025 звернувся до начальника ГУ ДСНС в Житомирській області з рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік. У рапорті вказав, що його мати перебуває у важкому стані з діагнозом: гострий мозковий інсульт та на утриманні його сім`ї перебувають батьки дружини, які є внутрішньопереміщеними особами та значні кошти йдуть на облаштування їхнього нового житла. Однак листом ГУ ДСНС в Житомирській області від 14.10.2025 його проінформовано, що матеріальна допомога у 2025 році не виплачувалася.
Ухвалою суду від 11.11.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 25.11.2025 позовну заяву прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у поданому відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, надання якого відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» здійснюється за рішенням керівника органу та в межах асигнувань, передбачених у кошторисі.
Зазначає, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за загальними правилами не є систематичною гарантованою виплатою, а відноситься до розряду разових, які надаються на підставі заяви працівника та конкретних умов (тобто залежить від локальних актів та наявності ресурсів, особливо якщо таке право не закріплено безумовно законом). У загальному контексті судова практика підтверджує, що право на матеріальну допомогу виникає лише при наявності відповідних підстав і саме її надання залежить від наявності коштів у бюджеті або кошторисі органу.
Наголошує, що за таких обставин у ГУ ДСНС в Житомирській області не було законних підстав для призначення і виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, тому просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду витребувано у ГУ ДСНС в Житомирській області докази.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив службу у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області з жовтня 2004 року по вересень 2025 року.
Наказом від 10.09.2025 №800 позивач був виключений зі списків особового складу ГУ ДСНС України в Житомирській області та знятий з усіх видів забезпечення.
Позивач 06.09.2025 звертався до відповідача із рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, проте вказана допомога виплачена не була.
Листом ГУ ДСНС в Житомирській області від 14.10.2025 позивача проінформовано, що матеріальна допомога у 2025 році не виплачувалася.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 101 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Відповідно до статті 115 КЦЗ України держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів та підрозділів цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Приписами статті 125 КЦЗ України визначено, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків. Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Так, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).
Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 704 надане право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, зокрема надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
За змістом пункту 7 Постанови № 704 видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.
Відповідно до пункту 3 Постанови № 704 та з метою визначення умов та розмірів виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 №623 затверджена Інструкція про порядок виплати грошовою забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.
Відповідно до пункту 1 розділу XXIX Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника (начальника) органу управління (підрозділу) в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу управління (підрозділу), один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.
Підставами для виплати особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є їх рапорт про надання зазначеної матеріальної допомоги та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати зазначеної матеріальної допомоги (пункт 2 XXIX Інструкції № 623).
Отже, з системного аналізу наведених норм права вбачається, що допомога для вирішення соціально-побутових питань вважається одноразовим додатковим видом грошового забезпечення і входить до його складу, її виплата здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.
В матеріалах справи наявні лист ГУ ДСНС у Житомирській області від 14.10.2025 за підписом начальника Головного управління Дмитра Нікулеско, з якого вбачається, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2025 році не надавалась та довідка від 11.06.2026 №710/4 про те, що ОСОБА_1 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2025 році не виплачувалася.
Разом з тим, у матеріалах справи наявний рапорт позивача про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік з обґрунтуванням підстав для виплати такої допомоги (мати перебуває у важкому стані з діагнозом: гострий мозковий інсульт та на утриманні його сім`ї перебувають батьки дружини, які є внутрішньопереміщеними особами та значні кошти йдуть на облаштування їхнього нового житла).
Також в матеріалах справи наявні копії наказів ГУ ДСНС від 24.06.2025 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік ОСОБА_2 та від 23.07.2025 - ОСОБА_3 , тому доводи відповідача про те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік Управлінням не виплачувалася у зв`язку з відсутністю кошторису суд вважає необґрунтованими.
Також суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази належного розгляду вказаного рапорту.
Так, порядок розгляду рапорту на матеріальну допомогу в ДСНС регулюється наказами Міністерства внутрішніх справ (зокрема наказом МВС України від 20.07.2018 № 623) та внутрішніми інструкціями конкретного управління, а також постановою Кабінету Міністрів України про грошове забезпечення.
Згідно наказу МВС України від 20.07.2018 № 623 підставою для виплати особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є їх рапорт про надання зазначеної матеріальної допомоги та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати зазначеної матеріальної допомоги.
Як зазначалося вище судом, за положеннями Постанови № 704 та розділу XXIX Інструкції № 623, особам рядового і начальницького складу один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.
Зі змісту вищезазначених положень розділу XXIX Інструкції № 623 судом встановлено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається один раз на рік, за наявності рапорту особи з проханням надати їй зазначену матеріальну допомогу.
Умовою для надання особі матеріальної допомоги є відповідне рішення (наказ) керівника (начальника) на здійснення виплати зазначеної допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. №1052 затверджене Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій (далі - Положення ДСНС).
Пунктом 9 Положення ДСНС визначено, що ДСНС в межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.
Отже, підсумовуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що за результатами розгляду рапорту та доданих до нього документів відповідач повинен був прийняти відповідний наказ про нарахування та виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а за відсутності правових підстав для цього - повідомити про це заявника.
Проте жодного доказу на підтвердження опрацювання та надання відповіді по суті порушеного позивачем в рапорті питання матеріали справи не містять, відповідачем не було надано відповідних доказів і на виконання ухвали суду про витребування доказів.
Отже, у даному випадку відповідачем не розглянуто рапорт позивача про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань по суті, відповідно, й не прийнято обґрунтованого та вмотивованого рішення за результатами його розгляду, а тому позовна вимога про зобов`язання нарахувати і виплатити матеріальну допомогу є передчасною.
Відповідно до Рекомендацій №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи від 11.03.1980 «Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами», термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.
Таким чином, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Як вже зазначалось судом, за результатами розгляду рапорту позивача про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, посадові особи відповідача, які мають право на вирішення таких питань, зобов`язані видати наказ про нарахування і виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту. Отже, виключною компетенцією щодо прийняття рішення за результатами розгляду рапорту, у даному випадку, наділене ГУ ДСНС у Житомирській області.
В матеріалах справи відсутні докази про результати розгляду ГУ ДСНС у Житомирській області рапорту позивача від 06.09.2025, а відтак, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством, а тому суд відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги в частині зобов`язання ГУ ДСНС у Житомирській області нарахувати і виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.
Враховуючи ту обставину, що відповідачем проігноровано вимоги Положення ДСНС щодо розгляду рапорту про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, суд задовольняє позов частково шляхом визнання протиправною бездіяльності ГУ ДСНС у Житомирській області щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.09.2025 та зобов`язання ГУ ДСНС у Житомирській області розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.09.2025 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік і прийняти вмотивоване рішення за результатом його розгляду, з урахуванням висновків суду.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Таким чином, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сума судового збору у розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області (вул. Героїв Пожежних, 67 Б, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10006, РНОКПП/ЄДРПОУ: 38624322) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.09.2025 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2025 рік.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.09.2025 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2025 рік і прийняти вмотивоване рішення за результатом його розгляду, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області 605 грн. 60 коп. понесених судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

29.06.26