Справа № 212/8/26 
2/212/2060/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Яненко О.Ю., представника позивача Яводчак О.В., розглянувшиу відкритому судовому засідання у залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом  ОСОБА_1  до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 позивач, ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) через представника — адвоката, Заборського О.В. звернулась до суду з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 400 000 гривень.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що  ОСОБА_1  працювала в шкідливих умовах на підприємстві Відповідача з 01.02.1999 по 09.02.2021 машиністом конвеєра технологічної ділянки дробильної фабрики. Звільнена за згодою сторін.
08.12.2025 року у зв`язку із отриманням хронічних професійних захворювань Позивач первинно пройшла огляд експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи, де їй було встановлено III групу інвалідності безстроково, встановлено 40 % втрати працездатності (у тому числі 30 % — радикулопатія, 10 % — хронічний (пиловий) бронхіт; акт П-4 від 16.10.2025 р.) безстроково. Протипоказані важка фізична праця, тривала хода, переохолодження. Крім того у зв`язку з отриманням ушкодження здоров`я з вини Відповідача - Позивачу постійно доводиться перебувати на стаціонарному лікуванні. Зазначив, що у зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань – порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійне відчуття задишки при незначному фізичному навантаженні, приступоподібний сухий кашель, важкість у грудній клітці, періодичні напади задухи, періодичний головний біль, запаморочення при підвищенні артеріального тиску, біль та обмеження рухів у шийному та поперековокрижовому відділах хребта, біль та обмеження рухів у колінних суглобах, загальну слабкість. 
Ухвалою від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Через підсистему «Електронний Суд» 09.01.2026 року представник відповідача, Львов А.Л., подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи.
Представник відповідача, Львов А.Л., 19.01.2026 року скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову повністю з тих підстав, що позивачем не доведено про наявність моральних страждань та їх розміру. 
Через підсистему «Електронний Суд» представник відповідача, Львов А.Л., 19.01.2026 року подав клопотання в якому просить перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, посилаючись на складність справи та значний обсяг доказів. які слід досліджувати безпосередньо у судовому засіданні або на перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Одночасно подане клопотання про витребування доказів у позивача, а саме інформацію про картковий рахунок для добровільного врегулювання спору та в подальшому добровільного виконання рішення, яке може бути ухвалене судом за результатами розгляду справи, також просив витребувати трудову книжку для огляду, оригінал огляд висновку експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, оскільки вказаний документ не містить печатки та відсутні дані про місце видачі, а також просили зобов`язати позивача надати відповіді на поставлені питання.
Ухвалою суду від 09 квітня 2026 року частково задоволені клопотання представника відповідача та вирішено питання про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та задоволено клопотання про витребування доказів.
До суду, 27.04.2026 року надана заява свідка від позивача, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 93 ЦПК України, де вона вказала про причини виникнення професійного захворювання та стану її здоров`я.
В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав вказаних у ній.
Представник відповідача до суду не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, будь яких заяв до суду не надходило. 
Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1  працювала у шкідливих умовах на підприємстві відповідача з 01.02.1999 по 09.02.2021 машиністом конвеєра технологічної ділянки дробильної фабрики «ЦГЗК», звільнена за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.12-17)
Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 16.10.2025 року, встановлено, що під час роботи позивач отримала професійні хронічні захворювання: - хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня. J44; а також радикулопатія попереково-крижова L5-S1 з помірними статикодинамічними порушеннями хребта, больовим та м`язово-тонічним синдромами. (а.с.20-23)
Відповідно до п. 12 Акту та трудової книжки Позивача, загальний стаж роботи Позивача складає 41 років 3 місяці, з них в умовах впливу шкідливих факторів — 22 роки. (а.с.18-20)
Відповідно до п. 17 Акту форми П-4 - професійне захворювання виникло у Позивача за таких обставин: Працюючи машиністом конвеєра дробильної фабрики, виконувала роботи з керування та обслуговування конвеєрів під час транспортування гірничої маси. Через порушення в роботі систем пилоподавлення, аспірації та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування протягом тривалого часу підпадала під впливпідвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Внаслідок недосконалості робочого місця під час обслуговування технологічного обладнання умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Згідно до п. 18 Акту форми П-4 - причинами виникнення професійного захворювання у позивача стали: Хімічні фактори: концентрація кристалічного діоксиду кремнію за вмісту в пилу від 10 до 70 % у повітрі робочої зони перевищувала ГДК у 2,85 раза та становила 5,7 мг/ м? при ГДК 2,0 мг/м? відповідно до вимог «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.07.2024 № 1192. Важкість праці: перебування в позі «стоячи» 62,8 % часу зміни при нормі до 60 %; нахили тулуба (вимушені, більше 30°) у кількості 325 за зміну (при нормі 51–100 разів). (а.с.21)
08.12.2025 року у зв`язку із отриманням хронічних професійних захворювань Позивач первинно пройшла огляд експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи, де їй було встановлено III групу інвалідності безстроково, встановлено 40 % втрати працездатності (у тому числі 30 % — радикулопатія, 10 % — хронічний (пиловий) бронхіт; акт П-4 від 16.10.2025 року) безстроково. (а.с.23-25)
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити безпечні умови праці.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 40% із встановленням третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, вона змушена проходити лікування.
Суд, при цьому зазначає, що позивач зазнала страждання у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності. Лікування позивача вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому, суд враховує період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача близько 22 років, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, даних про повторний огляд суду не надані, інвалідність за професійним захворюванням не встановлювалася, і виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди - 200 000 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.
Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 400 000 гривень то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 000,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Задовольнити частково позов  ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь  ОСОБА_1  моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь держави судовий збір у розмірі 200 000 гривень.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 . 

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат», ЄДРПОУ 00190977, юридична адреса: 50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг.

Рішення суду складено та підписано без його проголошення 13.05.2026 року.

Суддя:        Н.  М.  Ваврушак