КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2026 року справа № 320/53712/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Франковської А.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
за участю сторін:
представника позивача – Демченка Я.В., 
представника відповідача – Чучваги К.П.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач та/або контролюючий орган), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2025 №64632240203;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2025 №64639240203.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спірна документальна позапланова невиїзна перевірка проведена за відсутності належних підстав. Зокрема, на переконання позивача, запити контролюючого органу не містили фактів або доказів, які б свідчили про виявлення недостовірних даних у податкових деклараціях, поданих позивачем. Також позивач зазначає, що відповідач, встановлюючи наявність порушення податкового законодавства, використовує визначення поняття «дивіденди», яке було чинним до 01.01.2017. При цьому, згідно з твердженнями позивача, з 01.01.2017 законодавець розширив поняття «дивіденди», визначивши, що останні можуть виплачуватись не тільки юридичною особою-емітентом корпоративних прав. З огляду на вказане, позивач вважає, що правомірним є оподаткування доходу, отриманого у 2018-2019 роках, за ставкою 9%.
05.11.2025, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 відкрите провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначене підготовче засідання на 22.01.2026; витребувано у відповідача: копію акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.06.2025 №51227/Ж5/26-15-24-02-03/3056726812 з усіма додатками та доказами направлення позивачу, копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача із доказами направлення позивачу; копії податкових повідомлень-рішень від 11.07.2025 №64632240203 та №64639240203; копії всіх матеріалів, які використані відповідачем при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 11.07.2025 №64632240203 та №64639240203; детальні обґрунтовані розрахунки визначених грошових зобов`язань окремо по кожному з податкових повідомлень-рішень від 11.07.2025 №64632240203 та №64639240203.
05.01.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечує проти доводів позивача та вказує, що спірна документальна позапланова виїзна перевірка призначена з дотриманням вимог Податкового кодексу України – внаслідок ненадання позивачем відповідей на запити контролюючого органу. На переконання відповідача, за ставкою 18% оподатковується надходження коштів на рахунок платника податків від юридичних осіб-нерезидентів, які не є емітентами корпоративних прав. Відповідач наголошує, що позивач не є акціонером (учасником) юридичної особи-нерезидента, яка виплатила відповідні кошти.
09.01.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач повторно наголошує, що відповідач, встановлюючи наявність порушення податкового законодавства, використовує визначення поняття «дивіденди», яке було чинним до 01.01.2017.
12.01.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: копій документів (з перекладом на українську мову), на підставі яких позивачу був виплачений дохід у 2018-2019 роках. 
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті на 26.02.2026.
02.02.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: копій податкових декларацій позивача про майновий стан і доходи за 2018 та 2019 роки.
26.02.2026 судове засідання зняте з розгляду у зв`язку з розглядом іншої термінової справи. Наступне судове засідання призначене на 17.03.2026.
В судовому засіданні 17.03.2026 суд розпочав розгляд справи по суті, представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував. Судом оголошено перерву в судовому засіданні на стадії дослідження доказів до 31.03.2026.
31.03.2026 судове засідання зняте з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначене на 05.05.2026.
В судовому засіданні 05.05.2026 судом досліджено докази у справи, проведено стадію судових дебатів та оголошено перерву в судовому засіданні на стадії ухвалення судового рішення до 15.05.2026.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником 100% акцій іноземної компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E (Об`єднані Арабські Емірати).
25.04.2019 ОСОБА_1 подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік, яка зареєстрована за номером 54856, де у рядку 10.6 «Доходи, отримані за межами України» задекларував дохід у розмірі 26 723 340 гривень 40 копійок, з якого визначив податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за ставкою 9% у розмірі 2 405 100 гривень 64 копійки та військового збору – 400 850 гривень 11 копійок.
02.03.2020 ОСОБА_1 подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, яка зареєстрована за номером 38789, де у рядку 10.6 «Доходи, отримані за межами України» задекларував дохід у розмірі 30 682 523 гривень 97 копійок, з якого визначив податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за ставкою 9% у розмірі 2 761 247 гривень 16 копійок та військового збору – 460 237 гривень 86 копійок.
Головне управління ДФС у м. Києві направило ОСОБА_1 запит від 02.07.2019 №77838/А/26-15-13-04-20 щодо підтвердження відповідними документами відомостей, зазначених у податковій декларації за наслідками звітного 2018 року (зокрема, щодо відомостей, визначених у рядку 10.6 декларації).
Листом від 06.08.2019 ОСОБА_1 повідомив контролюючий орган про те, що кошти у розмірі 976 767,08 доларів США були нараховані та виплачені, як дивіденди компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E (Об`єднані Арабські Емірати).
Головне управління ДПС у м. Києві направило ОСОБА_1 запит від 02.03.2020 №10114/А/26-15-33-10-20 щодо підтвердження відповідними документами відомостей, зазначених у податковій декларації за наслідками звітного 2019 року.
ОСОБА_1 повідомив контролюючий орган про те, що кошти у розмірі 1 190 000 доларів США були нараховані та виплачені, як дивіденди компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E (Об`єднані Арабські Емірати).
Головне управління ДПС у м. Києві направило ОСОБА_1 запит від 20.03.2023 №11466/І/26-15-24-02-03-09 щодо виявлення недостовірних даних, які містяться у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, зокрема, у частині відображення доходів у вигляді дивідендів у розмірі 530 000 доларів США (14 574 857 гривень – еквівалент за курсом НБУ на дату їх отримання), отриманих від компанії-нерезидента PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E (Об`єднані Арабські Емірати).
Листом від 10.04.2023 ОСОБА_1 повідомив контролюючому органу, що в силу положень пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, спори стосовно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік – не підлягають розгляду в адміністративному і судовому порядку.
Головне управління ДПС у м. Києві направило ОСОБА_1 запит від 20.03.2023 №11469/І/26-15-24-02-03-09 щодо виявлення недостовірних даних, які містяться у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, зокрема, у частині відображення доходів у вигляді дивідендів у розмірі 1 190 000 доларів США (30 682 523 гривень 97 копійок – еквівалент за курсом НБУ на дату їх отримання), отриманих від компанії-нерезидента PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E (Об`єднані Арабські Емірати).
Листом від 10.04.2023 ОСОБА_1 повідомив контролюючому органу, що запит Головного управління ДПС у м. Києві від 02.03.2020 №10114/А/26-15-33-10-20 стосувався аналогічного питання та, оскільки позапланова перевірка не була призначена, а тому достовірність даних щодо декларування доходу у розмірі 1 190 000 доларів США підтверджена самим контролюючим органом.
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 06.05.2025 №3299-П, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, призначена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 з 09.06.2025 по дату завершення перевірки, тривалістю 5 робочих днів.
За результатом проведення документальної позапланової перевірки, посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві складений акт від 16.06.2025 №51227/Ж5/26-15-24-02-03/3056726812, яким встановлені порушення:
підпункту «а» пункту 176.1 статті 176, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України – до перевірки не надана Книга обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;
підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України – занижений та не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2018-2019 роки у загальному розмірі 4 073 164 гривень 27 копійок (за 2018 рік – 1 311 731 гривень 11 копійок, за 2019 рік – 2 761 427 гривень 16 копійок) з отриманого іноземного доходу від іноземної компанії PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E.
11.07.2025, на підставі акта перевірки від 16.06.2025 №51227/Ж5/26-15-24-02-03/3056726812, Головне управління ДПС у м. Києві прийняло:
- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2025 №64639240203, яким застосований штраф у розмірі 1 020 гривень;
- податкове повідомлення-рішення №64632240203, яким збільшена сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5 091 455 гривень 34 копійки (з них 1 018 291 гривень 07 копійок – штрафні санкції).
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.
Відповідно до підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 Податкового кодексу України, у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, крім доходів, визначених підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
При цьому, відповідно до пункту 14.1.55 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.
Згідно з підпунктами 167.5.1, 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 Податкового кодексу України, ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування встановлюються у таких розмірах: 18 відсотків - для пасивних доходів, крім зазначених у підпунктах 167.5.2 та 167.5.4 цього пункту; у половинному розмірі ставки, встановленої у пункті 167.1 цієї статті - для доходів у вигляді дивідендів по акціях та/або інвестиційних сертифікатах, корпоративних правах, нарахованих нерезидентами, інститутами спільного інвестування та суб`єктами господарювання, які не є платниками податку на прибуток.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку про те, що за ставкою 18% оподатковуються іноземні доходи, крім доходів у вигляді дивідендів по акціях та/або інвестиційних сертифікатах, корпоративних правах, нарахованих нерезидентами – які оподатковуються за ставкою 9%.
Як вбачається зі змісту акта перевірки від 16.06.2025 №51227/Ж5/26-15-24-02-03/3056726812, Головне управління ДПС у м. Києві дійшло висновку про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2018-2019 роки у загальному розмірі 4 073 164 гривень 27 копійок з огляду на те, що такий дохід був виплачений іноземною компанією PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E, учасником якої позивач не являється. 
З огляду на встановлене, відповідач вказав, що дохід, отриманий позивачем у 2018-2019 роках від іноземної компанії PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E – оподатковується за ставкою 18%, а не 9% (як визначив позивач у відповідних податкових деклараціях).
Судом попередньо встановлено, що ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником 100% акцій компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E (Об`єднані Арабські Емірати).
У свою чергу, компанія OCIUS CONSULTING F.Z.E є власником 50% акцій компанії PANORAMICBIT LIMITED.
Компанія PANORAMICBIT LIMITED є власником 100% акцій компанії PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E.
19.10.2016 між компанією OCIUS CONSULTING F.Z.E (Довіритель 1), компанією PANORAMICBIT LIMITED (Довіритель 2) та компанією PROGRESSIVE TECHNOLOGY – F.Z.E (Повірений, Агент) укладений договір доручення.
Згідно з пунктом 2.1 договору доручення від 19.10.2016, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Довіритель 1 та Довіритель 2 поручають, а повірений зобов`язується протягом терміну дії цього договору виконувати такі дії, а саме: перераховувати на користь Довірителя 1 або бенефіціара грошові кошти, що за своєю суттю є дивідендами, які б Повірений повинен був би виплачувати своїй материнській компанії, яка, в свою чергу – єдиному своєму акціонерові – Дмитру Адамовському. При цьому, характер таких перерахувань зберігається: перерахування залишаються дивідендами, які Повірений мав би сплатити Довірителю 2, а Довіритель 2, в свою чергу – Довірителю 1 пропорційно частці Довірителя 1 у статутному капіталі довірителя 2, а Довіритель 1 – Дмитру Адамовському.
Відповідно до пункту 8.1 договору доручення від 19.10.2016, договір діє до 31.12.2020, якщо не буде розірваний достроково.
Так, судом встановлено, що з метою спрощення руху коштів, сторони договору доручення від 19.10.2016 домовились, що дивіденди можуть перераховуватись компанією PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E безпосередньо ОСОБА_1 (як кінцевому бенефіціарному власнику компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E). При цьому, призначення таких коштів зберігається – вважаються дивідендами компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E. 
Рішенням єдиного директора компанії PANORAMICBIT LIMITED від 29.01.2018 вирішено розподілити нерозподілений прибуток компанії PROGRESSIVE TECHNOLOGY – F.Z.E за 2017 рік у розмірі 3 600 000 доларів США її єдиному власнику – компанії PANORAMICBIT LIMITED, у вигляді дивідендів. 
Рішенням власника компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E від 29.01.2018 №01-2018-D вирішено: розподілити нерозподілений прибуток компанії за 2017 рік у розмірі 1 800 000 доларів США її єдиному власнику – ОСОБА_2 – у вигляді дивідендів; виплатити дивіденди до 31.12.2018. 
Рішенням власника компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E від 29.01.2018 №01-2018-D.А вирішено внести зміни до рішення від 29.01.2018 №01-2018-D – підпункт 2.2 рішення викласти в наступній редакції: «Дивіденди повинні бути виплачені до 31.12.2019».
Відповідач визнає, що на підставі платіжних документів (від 22.06.2018 №2174, від 07.09.2018 №2320, від 11.10.2018 №2422, від 14.11.2018 №2522, від 06.12.2018 №2560) позивачу виплачений дохід у загальному розмірі 530 000 доларів США від компанії PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E.
Рішенням акціонерів компанії PANORAMICBIT LIMITED від 06.08.2019 №08/2019 вирішено: нерозподілений прибуток компанії в розмірі 1 000 000 доларів США розподілити між акціонерами компанії та виплатити у вигляді дивідендів по 100 000 доларів США кожному акціонеру щомісяця до 31.12.2019 включно або в іншому порядку за запитом акціонерів. 
Рішенням власника компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E від 06.08.2019 №08-2019-D вирішено: нерозподілений прибуток компанії у розмірі 500 000 доларів США розподілити на акціонера компанії у вигляді дивідендів по 100 000 доларів США щомісяця в термін до 31.12.2019 включно або в іншому порядку за запитом акціонера.
Відповідач визнає, що на підставі платіжних документів (від 18.01.2019 №2625, від 15.02.2019 №2676, від 14.03.2019 №2721, від 23.04.2019 №2800, від 17.05.2019 №2834, від 14.06.2019 №2898, від 17.07.2019 №2957, від 16.08.2019 №3026, від 21.10.2019 №3220) позивачу виплачений дохід у загальному розмірі 1 190 000 доларів США від компанії PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E.
При цьому, у акті перевірки від 16.06.2025 №51227/Ж5/26-15-24-02-03/3056726812 Головне управління ДПС у м. Києві не висловлює заперечень щодо розміру доходу позивача за 2018-2019 роки.
Також у акті перевірки від 16.06.2025 №51227/Ж5/26-15-24-02-03/3056726812 та під час судового розгляду посадові особи відповідача не надали підтверджень того, що спірний дохід позивача у 2018-2019 роках отриманий від компанії PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E. на підставі будь-яких інших правочинів.
Так, спірним у даному випадку є виключно питання застосування позивачем у межах спірних правовідносин ставки податку, що становить 9%.
Обґрунтовуючи застосування у межах спірних правовідносин ставки податку, що становить 18%, відповідач послуговується таким визначенням поняття «дивіденди»: дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв`язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.
Суд звертає увагу відповідача на те, що 01.01.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, яким, крім іншого, внесені зміни до підпункту 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України: слова «юридичною особою – емітентом» замінені словами «юридичною особою, у тому числі емітентом».
Отже, з 01.01.2017 (зокрема, й станом на дату виникнення спірних правовідносин) підпункт 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України діє у такій редакції: дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою, у тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв`язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.
На переконання суду, використання законодавцем у підпункті 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України слів «у тому числі», дає підстави вважати, що виплата дивідендів може здійснюватися не виключно юридичними особами-емітентами корпоративних прав.
Підсумовуючи, у межах спірних правовідносин судом встановлене таке:
підпункт 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка діє з 01.01.2017) передбачає можливість виплати дивідендів не виключно юридичними особами-емітентами корпоративних прав;
згідно з підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 Податкового кодексу України, оподаткування дивідендів, нарахованих нерезидентами, здійснюється за ставкою 9%;
компанії OCIUS CONSULTING F.Z.E, PANORAMICBIT LIMITED та PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E, шляхом укладення договору доручення від 19.10.2016, передбачили особливий порядок виплати дивідендів - компанією PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E безпосередньо ОСОБА_1 ;
особливий порядок виплати таких коштів не змінює їх призначення – вважаються дивідендами;
у межах спірних правовідносин відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що спірний дохід позивач отримав від компанії PROGRESSIVE TECHNOLOGY F.Z.E за будь-якими іншими правочинами або з інших підстав, аніж виплата дивідендів.
Ураховуючи встановлені обставини, на переконання суду, виплата дивідендів іншою юридичною особою на підставі договору доручення, а не безпосередньо юридичною особою-емітентом корпоративних прав – не змінює правову природу таких виплат.
Таким чином, дивіденди, отримані платником податків від нерезидентів, оподатковуються за ставкою 9% незалежно від того чи були вони виплачені юридичною особою-емітентом корпоративних прав, чи іншою юридичною особою за договором доручення.
З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованим висновок Головного управління ДПС у м. Києві щодо заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2018-2019 роки у загальному розмірі 4 073 164 гривень 27 копійок, з огляду на застосування ставки податку 9%.
Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.07.2025 №64632240203, яким позивачу збільшена сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5 091 455 гривень 34 копійки (з них 1 018 291 гривень 07 копійок – штрафні санкції).
Крім вказаного, у акті перевірки від 16.06.2025 №51227/Ж5/26-15-24-02-03/3056726812 Головне управління ДПС у м. Києві встановило порушення позивачем підпункту «а» пункту 176.1 статті 176, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України – до перевірки не надана Книга обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.
Так, відповідно до пункту 177.10 статті 177, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що позивач не має статусу фізичної особи-підприємця. 
Отже, на переконання суду, внаслідок відсутності у позивача статусу фізичної особи-підприємця, у останнього відсутній обов`язок вести Книгу обліку доходів і витрат.
З огляду на викладене, суд вбачає наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.07.2025 №64639240203, яким до позивача застосований штраф у розмірі 1 020 гривень за відсутність Книги обліку доходів і витрат. 
Проте, суд відхиляє доводи позивача щодо порушення відповідачем процедури призначення перевірки, з огляду на таке.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 06.05.2025 №3299-П, на підставі, крім інших, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, призначена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 .
Так, судом попередньо встановлено, що відповідачем на адресу позивача були направлені запити: 
від 02.07.2019 №77838/А/26-15-13-04-20 щодо підтвердження відповідними документами відомостей, зазначених у податковій декларації за наслідками звітного 2018 року (зокрема, щодо відомостей, визначених у рядку 10.6 декларації);
від 02.03.2020 №10114/А/26-15-33-10-20 щодо підтвердження відповідними документами відомостей, зазначених у податковій декларації за наслідками звітного 2019 року;
від 20.03.2023 №11466/І/26-15-24-02-03-09 щодо виявлення недостовірних даних, які містяться у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, зокрема, у частині відображення доходів у вигляді дивідендів у розмірі 530 000 доларів США (14 574 857 гривень – еквівалент за курсом НБУ на дату їх отримання), отриманих від компанії-нерезидента PROGRESSIVE TECHNOLOGY – F.Z.E (Об`єднані Арабські Емірати);
від 20.03.2023 №11469/І/26-15-24-02-03-09 щодо виявлення недостовірних даних, які містяться у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, зокрема, у частині відображення доходів у вигляді дивідендів у розмірі 1 190 000 доларів США (30 682 523 гривень 97 копійок – еквівалент за курсом НБУ на дату їх отримання), отриманих від компанії-нерезидента PROGRESSIVE TECHNOLOGY – F.Z.E (Об`єднані Арабські Емірати).
Так, ОСОБА_1 надав відповіді по суті поставлених питань на запити від 02.07.2019 №77838/А/26-15-13-04-20 та від 02.03.2020 №10114/А/26-15-33-10-20.
Натомість, у відповідь на запит Головного управління ДПС у м. Києві від 20.03.2023 №11466/І/26-15-24-02-03-09 листом від 10.04.2023 ОСОБА_1 повідомив контролюючому органу, що в силу положень пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, спори стосовно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік – не підлягають розгляду в адміністративному і судовому порядку.
Також у відповідь на запит Головного управління ДПС у м. Києві від 20.03.2023 №11469/І/26-15-24-02-03-09 листом від 10.04.2023 ОСОБА_1 повідомив контролюючому органу, що запит Головного управління ДПС у м. Києві від 02.03.2020 №10114/А/26-15-33-10-20 стосувався аналогічного питання та, оскільки позапланова перевірка не була призначена, достовірність даних щодо декларування доходу у розмірі 1 190 000 доларів США підтверджена самим контролюючим органом.
Отже, судом встановлено, що позивач не надав відповіді по суті питань, викладених у запитах Головного управління ДПС у м. Києві від 20.03.2023 №11466/І/26-15-24-02-03-09 та №11469/І/26-15-24-02-03-09.
Згідно з підпунктами 73.3.1 та 73.3.2 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу. Письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків; 5) у разі проведення зустрічної звірки; Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вказані запити Головного управління ДПС у м. Києві відповідають вимогам, встановленим підпунктом 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України (підписані уповноваженою особою Головного управління ДПС у м. Києві; місять підстави для надсилання запиту (у частині виявлення недостовірних відомостей у деклараціях), перелік інформації, яка запитується; містять печатку Головного управління ДПС у м. Києві). 
Зокрема, у запитах Головного управління ДПС у м. Києві від 20.03.2023 №11466/І/26-15-24-02-03-09 та №11469/І/26-15-24-02-03-09 міститься аналіз відомостей, що вказані у податкових деклараціях позивача, вказана інформація щодо джерела доходу позивача, його розмір, посилання на положення Податкового кодексу України, які регулюють порядок оподаткування дивідендів та іноземних доходів. 
Так, у випадку надсилання запиту, в якому містяться відомості про виявлену недостовірність даних щодо відповідної декларації та не вжиття платником податків дій щодо надання у встановленому порядку відповіді на вказаний запит, перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.08.2024 у справі №420/5252/19.
Ураховуючи те, що контролюючим органом виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих позивачем, а останній не надав пояснень та їх документального підтвердження на письмові запити контролюючого органу, на переконання суду, у Головного управління ДПС у м. Києві були наявні правові підстави для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною першою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
ОСОБА_1 за подання позову сплатив судовий збір у розмірі 16 352 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції від 21.10.2025 №60175575.
Судовий збір у розмірі 16 352 гривень сплачений позивачем з огляду на ціну позову 5 092 475 гривень 34 копійки.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою – підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судом встановлено, що 1 відсоток ціни позову у розмірі 5 092 475 гривень 34 копійки становить 50 924 гривень 75 копійок.
При цьому, пункт 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлює обмеження максимального розміру судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою – підприємцем, а саме: не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб установлюється в розмірі 3028 гривень.
Отже, максимальний розмір судового збору за подання фізичною особою у 2025 році адміністративного позову майнового характеру становить 15 140 гривень (3 028х5).
Таким чином, позивач сплатив судовий збір у більшому розмірі, ніж це встановлено положеннями Закону України «Про судовий збір».
Ураховуючи викладене, з огляду на задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про відшкодування судового збору у розмірі 15 140 гривень на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління ДПС у м. Києві.
В судовому засіданні 15.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення суду складено 15.05.2026 
На підставі викладеного, керуючись статями 243-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2025 №64632240203, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.
3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2025 №64639240203, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вулиця Шолуденка, будинок 33/19, місто Київ, 04116, ідентифікаційний код ВП: 44116011).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.