Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

05 травня 2026 року м. Рівне 
Справа № 569/667/23
Провадження № 11-кп/4815/56/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: 
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12022181010001385 за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року стосовно
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Рівне, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, заміжньої, має на утриманні двох дітей, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі – КК),

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 порушуючи порядок, встановлений ст.ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставин, незаконно придбала та зберігала при собі з метою збуту психотропну речовину - «метамфетамін», яку 23.08.2022, близько 18 год. 25 хв., перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збула ОСОБА_10 за 400 грн. у прозорому поліетиленовому сліппакетику у формі кристалоподібної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №CE-19/118-22/8255-НЗПРАП від 14.09.2022 є психотропною речовиною «метамфетамін», масою 0,1190 г, обіг якої обмежено відповідно до списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , порушуючи порядок встановлений ст.ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», діючи повторно, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставинах та невстановлений час, незаконно придбала та зберігала при собі з метою збуту наркотичні засоби та психотропні речовини до моменту проведення 06.10.2022, о 15 год. 15 хв., огляду місця події, за адресою м. Рівне, вул. Київська, буд. 21, в ході проведення якого остання зі свого наплічного рюкзака добровільно видала працівникам поліції 3 (три) прозорі поліетиленові сліппакетики із речовиною білого кольору з рожевим відтінком, яка згідно висновку експерта від 21.10.2022 №CE-19/118-22/9743 - Н3ПРАП є психотропною речовиною - метамфетамін, у великих розмірах, масою 1,609 г, обіг якої обмежений відповідно до списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та 10 (десять) прозорих поліетиленових сліппакетиків із речовиною зеленого кольору рослинного походження, яка згідно висновку експерта від 20.10.2022 №CE-19/118-22/9742 - НЗПРАП є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, масою 8,564 г, обіг якого заборонено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та зберігала за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту проведення 06.10.2022, о 16 год. 30 хв., обшуку, в ході проведення якого ОСОБА_7 добровільно видала працівникам поліції 2 (два) прозорі поліетиленові сліппакетики із речовиною білого кольору з рожевим відтінком, яка згідно висновку експерта від 21.10.2022 №CE-19/118-22/9743 - НЗПРАП є психотропною речовиною - метамфетамін, масою 0,693 г, 1 (один) прозорий поліетиленовий сліппакетик із речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта від 21.10.2022 №CE-19/118-22/9743 - НЗПРАП є психотропною речовиною - амфетамін, масою 0,004 г, обіг яких обмежений відповідно до списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, 2 (два) прозорі поліетиленові сліппакетики із речовиною білого кольору з рожевим відтінком, яка згідно висновку експерта від 21.10.2022 №CE-19/118-22/9743 - НЗПРАП є психотропною речовиною - PVP (1 -феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 0,432 г, обіг якої заборонено відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та 9 (дев`ять) прозорих поліетиленових сліппакетиків із речовиною зеленого кольору рослинного походження, яка згідно висновку експерта від 20.10.2022 №CE-19/118-22/9742 - НЗПРАП є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, масою 7,671 г, обіг якого заборонено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за ч.1 ст. 307 КК, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК, на 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст. 307 КК, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК, на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Судом вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат, а також скасовано арешт, накладений на майно у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , з урахуванням змін до неї, просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною та засудити за ч.1 ст. 307 КК на 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 307 КК на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна. Просить виключити з обвинувачення кваліфікуючу ознаку «особливо небезпечний наркотичний засіб».
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що інкриміновані обвинуваченій злочини належать до категорії тяжких, а судом не враховано кількість епізодів злочинної діяльності, великий розмір психотропної речовини, а також те, що наявність двох малолітніх дітей не перешкодило ОСОБА_11 зберігати за місцем спільного проживання наркотичні засоби, психотропні речовини для подальшого незаконного збуту.
Прокурор вказав, що під час досудового розслідування не було встановлено обставин, які б пом`якшували її покарання, вона заперечувала свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів. Тому, на переконання прокурора, місцевий суд помилково врахував в якості обставини, що пом`якшує покарання, активне сприяння у розкритті злочину, що призвело до безпідставного застосування положень ст. 69 КК.
Також прокурор зазначив, що місцевий суд, врахувавши, що на утриманні обвинуваченої перебуває двоє малолітніх дітей, а її чоловік ОСОБА_12 проходить службу у ЗСУ, залишив поза увагою, що стосовно нього на розгляді у Рівненському міському суді перебуває кримінальне провадження за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК, яке на даний час зупинене. Тому, на переконання прокурора, суд першої інстанції безпідставно застосував не лише положення ст. 69 КК, але й положення ст. 75 КК.

Під час судового засідання прокурор просив не розглядати доповнення до апеляційної скарги, подані прокурором ОСОБА_9 .
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, міркування обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 щодо законності оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків

Відповідно до положень ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК, є правильним, відповідає фактичним обставинам цього провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.
Водночас, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд, призначаючи ОСОБА_11 покарання, повною мірою не дотримався вказаних вимог закону.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Як передбачено ч. 1 ст. 69 КК (в редакції, яка діяла на час вчинення діяння), за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Колегія суддів вважає висновок місцевого суду щодо призначення ОСОБА_11 покарання за ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах провадження.
Зокрема, призначаючи ОСОБА_11 покарання нижче, найнижчої межі встановленої в санкції ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК, місцевий суд врахував тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, наявність пом`якшуючої обставини – щирого каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, на її утриманні перебуває двох дітей, яких вона на даний час виховує самостійно. 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо помилковості визнання активного сприяння у розкритті злочинів як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої, оскільки з матеріалів цього кримінального провадження не вбачається, що обвинувачена надавала органу досудового розслідування будь-яку допомогу у здійсненні розслідування, в установленні невідомих їм обставин справи тощо. 
Водночас, за наслідками апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено наявність обставини, яка пом`якшує покарання – визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненому. 
На переконання колегії суддів, сукупність вище перелічених обставин пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, однак не є достатньою для застосування інституту звільнення від призначеного покарання з випробуванням.
Так, згідно з положеннями ст. 75 КК (в редакції, яка діяла на час вчинення діяння), якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Тобто як випливає зі змісту статті 75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості злочину, даних про особу винного та інших обставин кримінального провадження попередження нових злочинів й виправлення засудженого є можливим без його ізоляції від суспільства.
Також у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Слід зауважити, що місцевий суд, мотивуючи можливість виправлення ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства, лише формально покликався на встановлені обставини, не вказавши, які з них свідчать про можливість виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
За таких обставин застосування судом щодо ОСОБА_11 ст. 75 КК колегія суддів не може визнати обґрунтованою, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК, вирок суду першої інстанції в частині неправильного призначення покарання необхідно скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначаючи обвинуваченій покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність тяжких наслідків скоєного, дані про особу винної, а саме, те, що вона раніше не судима, у вчиненому щиро розкаялась, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні двох дітей - малолітню дочку та неповнолітнього сина, яких на цей час виховує самостійно. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , апеляційний суд визнає щире каяття, визнання своєї вини, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Тому, з огляду на встановлені обставини справи та дані про особу винної, колегія суддів вважає за необхідне та достатнє призначити обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 69 КК за ч. 1 ст. 307 КК – 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК – 3 роки 1 місяць позбавлення волі без конфіскації майна, адже таке покарання на переконання суду, є пропорційним учиненому, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами, та не буде становити для обвинуваченої надмірного особистого тягаря.

Керуючись ст. 404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_9 – задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання – скасувати.
Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК, та призначити їй покарання:
за ч. 1 ст. 307 КК, із застосуванням положень ст. 69 КК, 3 (три) роки позбавлення волі, 
за ч. 2 ст. 307 КК, із застосуванням ст. 69 КК, - 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць без конфіскації майна. 
На підставі ч. 7 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання період перебування під дією запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з 02 листопада 2022 року до 01 січня 2023 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі
ОСОБА_13 під варту в залі суду.
В решті вирок місцевого суду залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3